96 
Hr. S. Henriksens redegjørelse i tidsskriftets nr. 2 er naturligvis fuldkom- 
mpn tilstrækkelig for fagmænd, men for andre kanske mindre let forstaaelig . 
for dem turde følgende betragtningsmaade lettere gjøre sagen anskuelig. 
Som bekjendt taber ethvert legeme, som man dypper ned i en vædske, 
saameget i vegt, som det volumen af vædsken, som derved fortrænges, veier; 
saaledes ogsaa her, hvad enten det er en finger, eller en blyant eller et andet 
legeme; det bliver saa meget lettere, som vegten af det vand, det fortrænger' 
(o: stigningen af vandsøilen i glasset). Men at en del af et legemes vegt ikke 
sporløst kan forsvinde, maa man vel faa lov at kalde selvforstaaeligt; dette 
vegttab maa altsaa her blive overført som en forøgelse i vegt paa et andet 
legeme og da naturligvis paa vandglasset. 
Naar Hr. E. søger at modbevise Hr. Tromliolts forklaring af fænomenet 
ved sit eksperiment med den løse træklods først ved siden af og siden oppe i 
vandglasset, og derunder siger: ..Hvis vandhøiden var af indflydeise, maatte 
vegtskaalen nu synke,“ da glemmer han, at træklodsen ved at lægges op i 
vandglasset ikke bringer vandsøilen til at stige høiere, end at den kompenserer 
det tab af vegt, som træklodsen lider ved at lægges op i (og tildels synke: 
ned i) våndet. J. C. H. 
I sidst.e ■ hefte af „Naturen“ leverer hr. S. Henrichsen en opsats angaaende 
„fingeren i vandet“ og godtgjør deri fuldstændig at have misforstaaet kjernen 
i det omhandlede spørgsmaal. At bundtrykket afliænger af vædskehøiden er 
gammelt kjendt og derom kan laves mange gode øvelsesopgaver, blandt andet 
den af Hr. Henrichsen meddelte, der findes i en adskillig benyttet opgavesam- 
ling. Men at en forøgelse i bundtrykket ikke er det samme som at ligevegten 
forstyrres vil fremgaa af følgende eksempler: 
1. Til et glas, delvis fyldt med vand, er fæstet f. eks. en blyant, der ikke- 
rækker ned i våndet og det hele anbragt paa en vegtskaal. Skyves nu 
blyanten et stykke ned i våndet, vil dette stige og bundtrykket ganske 
rigtig forøges, men vegtskaalen gaar naturligvis ikke ned. 
2. Paa en vegtskaal staar et kar med elastiske vægge og delvis fyldt med 
vand. Trykkes nu væggen en del sammen, vil våndet stige, bundtrykket 
følgelig forøges, men ligevegten bibeholdes. 
Nu bør der fornuftigvis ikke være tvil om, at Hr. Henrichsen kan for¬ 
klare, hvorfor ligevegten i disse og lignende t.ilfælde ikke forstyrres; men en 
forklaring, der er saa mangelfuld, at den kræver en tillægsforklaring for enhver 
liden variation i eksperimentet maa trygt kunne betegnes som aldeles feil- 
agtig —- i hvert fald er den fuldstændig mislykket. 
Hermed er jeg færdig med denne sag. E. 
Maa ne ringe. Gr. Strøm, Kløften. Det omskrevne lysfænomen findes: 
omtalt i forrige aargang pag. 208. 
