99 
stilkene. Blev en rod af en spirende bønne anbragt parallelt med 
frugtstilkene i en phycomyces- kultur, saa bøiede de nærmeste stilke 
sig henimod roden, eller rettere henimod den yderste centimeter af 
denne, hvor den kraftigste vekst foregik. Den øvre de] af roden var 
nden virkning, ligesaa ældre og yngre blade; derimod havde andre 
rødder — og ogsaa kraftigt voksende stængeldele — samme mystiske 
virkning. Jeg siger mystisk, fordi der ikke kan gives nogen fysikalsk 
eller kemisk forklaring paa fænomenet. Det er, efter hvad forsøgene 
med sikkerhed synes at vise, ikke nogen af rødderne ndsondrede kemi- 
ske stoffe, der virker tiltrækkende, og heller ikke kan det være rodens 
fugtighed. I det høieste kunde det tænkes at være en fra den vok¬ 
sende rodende udgaaende, ikke paa nogen anden maade paaviselig 
„duft“, der kunde tænkes at bevirke tiltrækningen, men ogsaa dette 
vilde være mystisk nok, thi lugtesans har man dog hidtil aldrig 
vovet at tillægge planterne. 
Og endnu mere mystisk bliver sagen ved Elfvings videre eksperi¬ 
menter. 
En tysk professor, der i sin tid var min lærer, sagde ofte, at 
naar noget var rigtig usandsynligt, saa skulde man altid forsøge det. 
Efter dette udmerkede princip maa det være, Elfving har handlet, da 
han, efter at have gjort det nævnte forsøg, gav sig til at prøve, hvor¬ 
ledes frugtstilkene forholdt sig ligeoverfor metalstykker, som, paa samme 
maade som den voksende rod, blev anbragte indimellem de voksende 
frugtstilke, parallelt med disse. 
Resultatet bekræftede sandheden af professorens udsagn. Det 
viste sig nemlig, at ét metal, nemlig jern, virke de sterkt tiltrækkende 
paa frugtstilkene. Nogle metaller virkede svagere, men i regelen tyde- 
ligt nok (aluminium og zink), og endelig var der en hel række metal¬ 
ler, som ikke havde nogensomhelst virkning. 
Der kan her ikke være tale om elektrisk eller magnetisk indvirk- 
ning; det viser en hel række forsøg, som vi ikke kan gaa nærmere 
ind paa, med tilstrækkelig sikkerhed. Heller ikke kan der tænkes 
paa nogen kemisk virkning i almindelig forstand. Af hvad art virk¬ 
ningen er, ved vi simpeltvæk ikke det ringeste om. Det eneste, vi kan 
sige, er at vi staar foran en med vore nuværende kundskaber ufor- 
staaelig „ijernvirkning u af visse stoffer og legemer paa voksende 
plantedele, og det er jo ikke egentlig nogen synderlig tilfredsstillende 
forklaringDet hele er yderst forunderligt. Det bringer en til at 
7* 
