110 
del af hele planetsystemet. Derfra aftager glansen temmelig meget 
henimod knglen indtil ringen gaar over i den „mørke ring“, en slør- 
lignende dannelse (C) der synes at hænge sammen med B, og som 
umerkelig gaar over i det mørke ram nærmest indtil planeten. Paa 
midtringens indre del mener flere astronomer til sine tider at have 
seet en eller flere koncentriske mørke linjer; den „ mørke “ ring er saa 
tynd, at man øiner planetkuglen gjennem den. 
Af fig. 2 faar man et indtryk af, hvorledes det hele system ser 
ud i et kraftigt instrument. Det udmerkede billede er taget ved hjælp 
Eig. 1. 
af den store kikkert i Washington. Paa denne tegning ser man tyde¬ 
lig alle de omtalte eiendommeligheder. Den sorte aabning nederst 
tilhøire, inde ved kuglen, er den skygge, planeten kaster paa ring- 
systemet. Denne skygges form sætter os istand til at faa rede paa, 
hvorledes ringenes gjennemsnit er. I fig. .3 er dette fremstillet, idet 
dog de lodrette dimensioner er overdrevne i forhold til ringens bredde. 
Bogstaverne er de samme som paa fig. 1: A er den ydre ring med 
blyantslinjen; B den midtre; C den mørke ring. 
Efterat vi saaledes har gjort os bekjendt med alt, livad man med 
