139 
„myreeg“ op fra de lavere, noget fugtige, etager til tuens tørre- 
solbeskinnede overflade; forsigtig gribes puppen og bæres afsted. En 
anden flok slæber med anspændelse af alle sine kræfter en rigtig 
lækkerbidsken tilhuse, en stor, tyk larve, og atter andre udbedrer 
husets tag eller bygger nye veie. Overalt hersker myrefliden, der jo 
er bleven til ordsprog, og overalt hersker den største orden, idet hvert 
samfundsmedlem har sit bestemte arbeide at udføre. De unge, netop 
udkrøbne dyr, hvis hud endnu ikke er ordentlig stivnet, holder sig i 
den første tid i tuens indre og orienterer sig der, beskjæftiget med 
lettere husligt arbeide indtil de er sterke nok til ogsaa at kunne an¬ 
vendes til ude-arbeide. Dette er imidlertid ikke den eneste arbeids¬ 
deling, som finder sted. Lubbock paaviste hos formica fusca, ved 
meget indgaaende forsøg, at det kun er ganske bestemte individer, som 
anvendes til indsamling af føde. I mere end tre maaneder, fra 11te 
november til 5te januar, var det tre bestemte, med merke forsynede,. 
individer, som skaffede al føde til tuen. Dette, at det altid var de 
samme tre myrer, der var kommanderet til at udføre denne tjeneste,, 
saalænge tre var tilstrækkeligt til at udføre den,, er høist merkeligt 
og tyder paa en vis grad af forstand. Eør vi imidlertid gaar nærmere 
ind paa de interessante dyrs aandsliv skal vi se lidt paa deres sanser 
. / T\* , r 
og sanseorganer. 
Som næsten alle insekter har myrerne to forskjellige slags øine, 
paa hver side af kroppen et stort „sammensat u , og dertil flere, sæd- 
vanlig tre, biøine eller oceller. Biøinene er enkle øine, byggede efter 
samme princip som vore, d. v. s. linsen kaster et omvendt billede af 
gjenstanden paa nethinden og dette opfanges af enden af synsnerven. 
Granske anderledes maa vi tænke os synsprocessen i de sammensatte øine. 
Disse bestaar af et stort antal (ofte flere tusen) facetter (se fig. 2), af 
hvilke hver enkelt ligger ved enden a f et rør, til hvis anden ende en 
synsnerve løber hen. Da man nu ikke kan antage, at hver af disse 
facetter leverer et lidet, fuldstændigt billede af gjenstanden, for det 
første fordi dette store antal billeder umuligt kunde opfattes af bevidst- 
heden, men dernæst ogsaa fordi det vilde være høist unyttigt og for¬ 
virrende for dyret, om det istedenfor at se én gjenstand, saa lige 
mange, som dets øie har facetter, saa er man kommen til den over¬ 
bevisning, at hver facette kun opfanger en enkelt, fra gjenstanden 
kommende straalebundt og at derfor det billede, som opstaar, er sam- 
mensat af alle disse enkelte synsindtryk, er et slags mosaikbillede, i 
