143 
itil; ja en myre blev endog efter et fravær af et aar og ni maaneder 
.•straks igjen optaget som ven. Ligeledes blev pupper og larver bragte 
fra en tue over i en anden, og de. af disse fremkomne myrer først 
•efter lang tid satte tilbage i den første tue; men selv disse myrer, 
.som aldrig før var blevet seet af stammefrænderne, blev altid straks 
anerkjendte som medlemmer at tuen og behandlet derefter, mens alle 
fremmede myrer af samme art derimod blev rasende angrebet og ud- 
kastede af tuen eller dræbte. Gjenkjendelsen gik saagar endnu videre; 
thi da Lubbock havde gjort flere merkede myrer af to forskjellige 
•tuer berusede og lagt dem sammen i nærheden af den ene tue, bragte 
dennes indbyggere alle sine drukne brødre ind i tuen, mens de enten 
lod de fremmede, der var i samme forfatning, rolig blive liggende, 
■eller bar dem bort og kastede dem i et nærliggende vand. Blev 
imidlertid en af de fremmede af en mindre erfaren arbeider b aar et 
ind i tuen, vårede det altid kun en kort tid, før den igjen blev kastet 
ud af de andre. Af alt dette fremgaar det, at indbyggerne i en stat 
hverken kjender hverandre paa en parole eller paa lugten og udseen- 
<det, da de jo for det første aldrig tidligere havde seet hinanden, og da 
for det andet de i en fremmed tue udklækkede og opdragne individer 
jo ikke kan have fødestedets lugt paa sig. 
Det er bekjendt nok at en myre, som har fondet føde eller en 
siler anden gjenstand, som skal bringes til tuen, meget hurtigt henter 
frem kammerater, som skal hjælpe den med arbeidet. Kammeraterne 
følger villigt den første myre og lader sig herunder lede af lugten, 
mens synet ikke er af synderlig betydning. Blev et stykke af den 
vei, nogle myrer maatte følge forat finde frem til en beholdning med 
honning, borttaget, saa blev dyrene staaende raadvilde fremfor det 
nye stykke og vidste ikke, hvilken vei de skulde tage. Blev vei- 
stykket, repræsenteret af et papirstykke, lagt over mod den anden 
side af gaden, saa gik næsten alle myrer den gale vei. Det samme 
var tilfældet, naar den gamle vei vel blev bibeholdt; men naar man 
•strøg over den med fingeren nogle gange saa lugten af sporet blev 
borttaget. Dyrene lod sig altid narre af dette og det er derfor tyde- 
■ligt nok, at det er lugten, som hjælper dem til at følge kammerater- 
mes spor. Den omstændighed, at en myre følger en kammerat, der 
har bragt bytte hjem, naar den næste gang forlader tuen, i haab om 
;selv at finde noget, forudsætter endnu ikke høi grad af intelligents, 
-noget andet er det derimod, naar en myre kommer hjem med tomme 
