149 
linder vi i næsten hver myretue, men de er der af meget for¬ 
skjellige grunde. Nogle, f. eks. larverne af den almindelige guld- 
bille, lever i skovmyrem.es tuer kun for de raadnende træresters skyld, 
kvoraf de ernærer sig, mens de ikke paa nogen maade bekymrer sig 
om tuens retmæssige eiere; andre arter derimod kommer i meget nær 
berøring med myrerne og er saakaldte myrevenner (myrmecophiler ). 
Blandt disse skjelner man mellem dem, som lever ufrivillig og dem 
som lever frivillig blandt myrerne. Blandt de ufrivillige er bladlusene, 
som af myrerne er røvede og slæbte til tuen, de talrigste. Bladlusene 
a 
Mg.. 6. a. Stor skovmyre (formica rufa ).. b. Ste-, 
namma ivestwaodii. (Forstørret i samme maalestok.) 
udsondrer nemlig en stor mængde af en sød klæbrig saft, som myrerne 
er overordentlig glade i. Derfor ser vi bestandig myrer vandre flittig 
frem og tilbage til rosenbuske, som er - hjemsøgte at bladlus, og 
ved nærmere betragtning ser vi, at de berører og bestryger bladlusene 
og begjærlig suger sukkersaften af ryggen paa dem. For at kunne 
have det bekvemmere, bærer de ofte de værgeløse dyr hjem til tuen, 
hvor de føder og pleier dem godt, men saa til gjengjæld høster deres 
honning; de benytter saaledes bladlusene paa en maade som melkekjør; 
man har derfor ogsaa kaldt denne myrernes sugning paas bladlusen for 
„malkning a . I Amerika er der en art myrer, som omgiver de i nær- 
