152 
af korn, og som derfor om sommeren passer paa at skaffe sig føde 
til vinteren idet de anlægger fuldstændige kornmagaziner; paa dem 
passer derfor Salomo’s ord: „Myrerne er et svagt folk, men det skaf¬ 
fer sig dog om sommeren sin spise og samler i lade. u Ja de samler 
ikke alene i lade, men nogle arter sørger saagar for dyrkning af plan¬ 
ter, som f. eks. de agerdyrkende myrer ( myrmica molificans) i Texas. 
Om dem fortæller Darwin følgende: 
„Den art, som jeg kalder den agerdyrkende, er en stor brun 
myre. De bor i murede byer, kunde man næsten sige, og træffer 
— som en flittig, forsigtig landmand — passende og tidsmæssige for¬ 
holdsregler for de forskjellige aarstider. Kort og godt, de er i besid¬ 
delse af dygtigbed, forstand og en uudtømmelig taalmodigbed, som 
hjælper dem til seierrig at overvinde alle de vekslende forholde, som 
maatte møde dem i livet. Naar de har udvalgt sig en plads til sit 
ophold, borer de, hvis det er almindelig tør jordbund, et hul, omkring 
hvilket de gjør jorden 3—6 tommer høiere, idet den danner en lav 
kredsrund mur, som stiger svagt opad fra midtpunktet indtil den 
yderste rand, som gj ennemsnitlig ligger 3—4 fod fra indgangen. Men 
hvis pladsen ligger paa fladt land, som kan blive oversvømmet, for- 
høier de muren i skikkelse af en temmelig spids kegle paa 15—20 
tommer eller mere og gjør udgangen i nærheden af keglens spids, 
selv om jorden er ganske tør paa den tid da bygningen anlægges. 
I begge tilfælde renser myrerne jorden rundt muren for alleslags hindrin¬ 
ger og jevner overfladen i en udstrækning af 3—4 fod udenfor byens 
port, idet de giver pladsen udseende af en smuk brolægning, hvilket 
det ogsaa er. Indenfor denne gaardsplads taales, udenfor en eneste sort 
kornbærende græs, ikke et grønt blad. Efterat myrerne har plantet 
dette græs rundtom i en kreds, to til tre fod fra muren, passer de 
det med omhu, idet de afbider alt andet græs og ukrudt, som maatte 
vise sig blandt dette eller i en afstand af 1—2 fod udenfor akergræn- 
sen; det dyrkede græs vokser udmerket og giver en rig høst af smaa, 
kvide, kiselhaarede frø (myreris), som under mikroskopet meget ligner 
den almindelige ris. Naar det er modent, blir kornet omhyggeligt høstet 
og sammen med avnerne af arbeiderne baaret ud i kornkammeret, 
hvor det befries for avnerne og bortlægges. Avnerne blir kastede hen 
udenfor den brolagte gaardsplads. Under vedvarende regnveir fore¬ 
kommer det undertiden, at forraadet blir vaadt og udsættes for den 
fare at begynde at spire og derved fordærves. I dette tilfælde brin- 
