153 
ger myrerne paa den første godveirsdag de fugtige og beskadigede 
korn ud i solen, indtil det er tørt, hvorpaa de bærer alle friske korn 
tilbage og pakker dem væk, mens de lader dem, som er begyndt at 
spire, omkomme/ 4 
Med denne den store natnrforskers beretning vil vi slutte vore 
betragtninger over myrerne, da vi jo tilstrækkelig klart bar seet, hvor 
bøist interessant livet er i disse smaa dyrs stater, hvilke krav kampen 
for' tilværelsen stiller ti] disse flittige skabninger, og med hvilken om¬ 
tanke, dygtighed, ja intelligents de opfylder disse krav. Vi forbauses 
over, hvorledes omsorgen for det almene bedste har udviklet deres 
aandsevner paa en maade, som vi aldrig finder igjen hos selskabeligt 
levende dyr, og som vi kun kan sammenligne med menneskenes. Naar 
vi betragter en myrestat, i hvilken tusener af flittige individer bor, 
hvor nogle graver kammere, anlægger gader og veie, eller skaffer 
føde hjem, mens andre bevogter huset, pleier og føder ungerne og 
husdyrene, og naar vi ser, hvorledes hvert lem af samfundet ivrigt 
gjør sin pligt og ikke bringer uorden i det regelmæssige liv, saa maa 
vi beundre og anerkjende dyrenes fornuft, og vi kan ikke længere 
tale om et aands- og viljeløst instinkt, der som et ledebaand skal føre 
dyrene. Netop ved et blik paa de høitudviklede myrer maa vi 
komme til den erkjendelse, ■ at de ligesaagodt som vi besidder aands- 
ovner, og at disse evner ikke i art men kun i grad er forskjellige fra 
vofe, thi ogsaa om dem gjælder det ord: „Alle dyr er i mennesket, 
men ikke alle mennesker er i dyret/ 4 
Sælfangsten i Behringshavet. 
Om „pelssælen“ colorrhimes ursinus — ogsaa kal det søbjørn —- har 
„Naturen^ tidligere (1890, pag. 93) indeholdt en artikel af hr. adjunkt Bugge 
med en fremstilling af dyrets udseende og levesæt samt maaden, hvorpaa det 
dræbes og skindet tilberedes. Fra prof. Collet har vi netop modtaget et ham 
tilsendt cirkulære fra en amerikansk zoolog C. Hart Me r ri am, der af sin 
regjering var udsendt forat studere aarsagerne til det værdifulde dyrs urovæk- 
kende aftagen i de . senere aar. Af dette hidsætter vi endel i oversættelse efter 
•det engelske manuskript da det supplerer vore tidligere meddelelser om dyret. _ 
Ked. 
Pelssælen har hjemme i Behringshavet og det okotske hav, hvor 
den i parringstiden holder til paa klippefulde øer. Der kjendes kun 
