156 
dræbtes ogsaa endel nyfødte unger, der brugtes til føde, men dette 
■er der nu udstedt forbud imod. 
Der kan ikke være tvil om, at antallet af sælér paa de store 
rookeries paa St. Paul og St. Gleorge (af Pribylow-gruppen) i de senere 
aar bar aftaget betydéligt. Derpaa tyder baade øienvidners beretning 
og grundens udseende omkring ynglepladserne. Den viser med sik- 
kerhed, at disse for endel aar tilbage, sandsynligvis endnu saa sent 
som i midten af ottiaarene, var omtrent fire gange saa store, som 
de nu er. 
Spørgsmaalet bliver da, bvåd aarsagen kan være til denne 
minskning? 
De sæl, som drager nordover langs kysten af de nordvestre for¬ 
enede stater, britisk Kolumbia og den sydøstre del af Alaska fra 
januar til den sidste del af ]'uni er væsentlig drægtige bunner og det 
samme er tilfældet med omtrent 90 % af de sæl, der dræbes af fangst- 
skibene i det nordlige stillebav. Af let forstaaelige grunde saares 
der mange flere sæl end der dræbes og mange af dem, der dræbes, 
synker før man kan faa fat i dem og ; gaar derfor tabt. Da mr de 
fleste bar unger er det tydeligt, at for hver sæl der kommer til nytte 
dræbes der adskillige. 
I mange aar nøiedes fangstskibene med at øve sit ødelæggelses- 
verk i Stillehavet; i den senere tid drager de imidlertid ind i Behrings- 
bavet og vedbliver at fange sæl i aaben sø bele sommeren udover. 
De hunner, som dræbes i denne tid er saadanne, der har unger paa 
øerne, og som bar forladt disse en kort tid forat finde næring. Deres 
unger sulter ihjel paa ynglepladserne. Jeg saa mærigder af saadanne 
døde smaaunger paa St. Paul ifjor (1891) og antallet af døde kroppe, 
der om bøsten laa igjen paa Pribylowøerne ansloges af en kompetent 
autoritet til mindst 20 000. 
Antallet af sæl, der fanges i det aabne hav er meget stort og 
bar siden 1886 varieret mellem 83 800 og 62 500. Og dette antal 
repræsenterer, som ovenfor antydet } kun en brøkdel af det antal dyr, 
som er dræbt under fangsten. Dette forklarer tilstrækkéligt grunden 
til, at ynglepladsernes befolkning aftager sterkt. 
Denne åftagen kan ikke skyldes den fangst, som foregaar paa 
ynglepladserne. Der dræbes kun unge hanner og af hanner er der 
overflod, da pelssælen er udpræget polygam, og da der fødes omtrent 
