158 
des Binneneises), prof. G. A. Guldberg (Bidrag til nøiere kundskab 
om Atlanterhavets rethval), prof. A. Blytt og E. ftostrup (Bidrag 
til kundskaben om ' Norges soparter II), Edv. Ellingsen (Bidrag til 
knndskaben om de norske myriopoders, [tusenbens] udbredelse) og prof. 
Co 11 et (Oversigt over de tricirrate arter af slegten onns). Gnldbergs 
afhandling har vi tidligere omtalt, og de øvrige er med nndtagelse af 
Schiøtz’s af rent systematisk eller bio-geografisk indhold og egner sig 
derfor ikke til at refereres her. Det kan kun nævnes, at Ellingsen 
har fundet 10 for vort land nye arter tusenben, saa der nu ialt kjen- 
des 31 arter herfra, og at Bostrup opstiller hele 15 nye soparter 
fundne paa Dovre. Schiøtz behandler spørgsmaalet om aarsagerne til, 
at indlandsisens høide ikke paa grund af snefaldet stadig tiltager, men 
holder sig paa et jevnt niveau. Nansen og andre har søgt en sterkt med¬ 
virkende grund til afsmeltningen i den indre jordvarme, det store tryk 
i de nedre islag og gnidningen af ismassen imod det faste Djeld, og 
har derfor ment, at en væsentlig del af afsmeltningen fandt sted paa 
isens underside. Schiøtz paaviser, at dette ikke kan være rigtigt, og 
at den eneste betydningsfulde hindring for isens ubegrænsede tilvekst 
maa ligge i solvarmen. 
Mindre meddelelser. 
Glassets opløselighed. Glas anser man gjerne for et ganske 
nopløseligt stof, og det er det jo ogsaa efter almindelige lægmands- 
begreber om opløselighed. Ikke saa ganske sjelden træffer man imid¬ 
lertid paa glassager til chemisk brug, der er gjort af saa slet, d. v. s. 
saa sterkt alkalholdigt, glas, at det ikke alene let angribes af for¬ 
skjellige kemikalier, men i længden endog i merkbar grad af vand. 
En tysk kemiker prof. Web er har saaledes paatruffet glaskolber, der 
i løbet af nogle uger afgav næsten y 5 gr. substants til koldt vand. 
At saadanne glasvarer er lidet tjenlige, følger af sig selv, men soda- 
tilsætningen gjør glasmassen meget letsmelteligt og derfor billigt at be¬ 
arbeide, og om end saa slemme tilfælde, som det her retererede, er 
sjelden, saa træffer man forholdsvis hyppigt paa glassager, der angri¬ 
bes i ringere grad, men dog saa meget, at de bliver ru og matte. 
Denne brydsomme erfaring har vel de fleste kemikere gjort baade med 
