172 
Overalt i Skotland, hvor teglen findes, forekommer isdrift-rillerne, 
de afslebne overflader af bjergene, roches moutonnées, og andre mer¬ 
ker af jøkler og bræer meget høit opad bjergsiderne, mindst 1000 til 
1 200 m. over havfladen; mens alle lavere klipper er afrnndede og 
rillede til op over toppen, hvorlios rillerne alle løber i retningen ndad 
fra de høieste aase og toppe til dalene eller havet. 
Alle disse forskjellige fremtoninger samlede kan kun forklares 
under den forudsætning, at hele Skotland engang var begravet nnder 
et uhyre islag, over hvilket kun de høieste bjerge ragede frem, ligesom 
Nun at akkerne i Grønlands ismark. Man kan ikke undgaa at gjøre 
denne slutning; thi de kjendsgjerninger, som leder til den, er ingen¬ 
lunde stedlige eller begrænsede paa en enkelt plet eller en enkelt 
dal, men udbredt i alle retninger over hele Skotland. Yegten af dette 
uhyre islag, der maatte være mindst 100 m., hvor det var tykkest, 
og dets stadige langsomt skurende strøm imod havet i lighed med de 
jøklers, som endnu er i virksomhed, maa have afskuret hele landets 
overflade, især alle ophøininger, og efterladt de riller og ridser, som 
vi endnu ser som tegn paa strømmens retning. Alle løse sten og 
Mippest} :r kker, som laa paa overdåden vilde presses ind i isen, og 
mens de haardere blandt disse under isens bevægelse vilde rille 
og ridse og skure klippeoverfladen, vilde de selv derved afslides og 
ridses, saaledes som vi nu finder dem, mens paa den anden side de 
blødere stene blev malede til en findelt mudder blandet med det stof, 
der blev afslidt af landets faste overflade. 
„Teglens“ eiendommelige beskaffenhed, saa findelt og klaket den 
er, svarer nøie til det samme stof, som endnu kommer frem under 
alle nuværende jøkler, og som farver bræelvens melkehvid, gul eller 
brun, alt efter klippens beskaffenhed. Saadanne elves bundfald er et 
meget fint slam, som kun behøver tryk for at danne hin faste ler- 
masse, og naar „teglen a bliver overskyllet med og opløst i vand, vil 
den danne et lignende fedtet slam. I alpedalene, hvor der nu findes 
jøkler, vil dette mudder i regelen bortskylles ligesaa hurtigt, som det 
dannes; men da isen dækkede saa at sige hele landet, var udskylnin- 
gen forholdsvis meget mindre, og mudderet og stenene vilde da i 
store masser sammenhobes overalt, hvor det fastholdtes af fordybninger, 
især i videre, lavtliggende dalstrøg, som paa grund af isens uhyre tryk 
maatte blive meget udhulede. Efterhaanden, som isen trak sig tilbage, 
vilde udkulingerne udfyldes med sten og jøkelmudder, som vedvarende 
