181 
kjedens store centrale masse alle viser spor og merker af at have 
været dækkede af udbredte sne og ismarker. 
Paa grund af disse ovenanførte betragtninger vil det være ind- 
lysende, at den større kulde om vinteren, mens jordbanens excentri- 
■citet var stor og naar jorden i den aarstid var fjernest fra solen, ikke 
i og for sig vilde kunne have frembragt en istid, med mindre mæng- 
«den af vanddampe, der fortættede sig som sne, ogsaa var overordent¬ 
lig stor. Nu falder i polaregnene den største mængde sne om som¬ 
meren og efteraaret, mens i de tempererede egne den meste regn 
falder om efteraaret. Det er derfor høist sandsynligt, at istiden be- 
gyndte paa den tid, da efteraaret indtraf i apheliet. Al den regn, 
som i den aarstid falder paa vore bjerge, vilde da nedfalde som sne 
«og med en yderligere forøgelse af vintersneen vilde der dannes saa- 
danne masser, at sommeren ikke vilde formaa at optø dem. Eftersom 
tiden gik, og vinteren faldt i apheliet, vilde kulden, der udstraalede fra 
den evige sne i bjergegnene ogsaa fryse sommervanddampene, saa de 
nedfaldt som sne og saaledes yderligere forøgede lagenes tykkelse. 
Droll synes at give en heldig og træffende forklaring paa en end større 
forøgelse af denne fremtonings virkninger. 
Den store forskjel imellem temperaturen ved Ækvator og ved 
polerne fremkalder passatvindene, hvorved der fremkommer en stadig 
luftstrøm henimod Ækvator. Luftstrømmens styrke beror paa tempera- 
turforskjellens størrelse, og for tiden er den størst imellem sydpolen 
og Ækvator, paa grund af den meget større opdyngnirg af is og sne 
i hine egne. En følge deraf er, at sydøst-passaten er sterkere end 
nordøst-passaten, og at skillet imellem dem gaar betydeligt over paa 
nordsiden af Ækvator. Men modpassaten, nemlig den øvre luftstrøm, 
som fører den varme fugtige luft fra Ækvator til polerne, staar i hen¬ 
seende til styrke i forhold til passatvinden. Disse er derfor nu ster¬ 
kest paa den sydlige halvkugle, hvor deres vanddampe forsyner egnene 
om sydpolen med det uhyre dække af sne og is, som findes der. I 
den periode derimod, som vi her nærmest har for øie, da den nord¬ 
lige vinter indtraf i apheliet under en høi grad af excentricitet, vilde 
forholdene være aldeles omvendt. Sydpolen vilde da faa sin vinter i 
periheliet og egnene omkring den blive næsten helt isfri, mens det 
nordlige tempererede bælte vilde blive meget snedækket, og nordøst 
passaten vilde derfor blæse langt sterkere end nu. Sydvest-modpassa- 
