183 
paa mellemliggende varme tider, som der ovenfor er hentydet til. 
Efter en tid af henved 10 500 aar fra det tidsrnm, da den nordlige 
halvkugle havde sin vinter i apheliet, vil de modsatte faser i præces- 
sionen indtræffe, saa den faar sommeren i apheliet og vinteren i peri- 
heliet ved apsidernes revolution. Eølgen vilde blive, at vor vinter, 
efterhaanden som jorden nærmede sig denne stilling, vilde blive mil¬ 
dere og vor sommer vel noget koldere; vi vilde tilnærmelsesvis hele 
aaret rundt faa et slags foraar. Mens de sydvestlige vinde vilde 
blive mindre heftige og medføre mindre vanddampe, vilde Golfstrøm¬ 
men blive meget sterkere, hjælpe os af med al is og sne, til disse 
rimeligvis vilde være næsten ukjendte, naar perioden var paa sin høide. 
Disse mellemliggende varme perioder i istiden, som har bragt geolo- 
gerne i saa stor forlegenhed, giver den ovenfor fremsatte theori alt- 
saa en god forklaring af, og synes derfor at være en god bekræftelse 
paa den. 
Der findes imidlertid en række yderst interessante iagttagelser, 
som paa en endnu mere overbevisende maade bestyrker theoriens 
rigtighed; nemlig: Beviserne paa tidligere varmt klima i ark¬ 
tiske egne i en ikke meget fjern fortid. De er to slags. 
Der er nu først levningerne af store planteædende pattedyr, som 
mammuth, den uldhaarede rhinoceros, bisonoksen og hesten, som fin¬ 
des i de frosne alluviallag i Nord-Sibirien og undertiden er saa vel 
bevarede, at skind og kjød er uskadt. De findes over hele Nord- 
Asiens landomraade og er hyppige paa Liakhov øerne, næsten 10° 
nord for polarkredsen; og vel kan dyrene være blevet overraskede 
ved en oversvømmelse og være blevne begravede i is; men, for at saa 
store dyr skulde kunne finde passende føde, er dog alle enige om, at 
klimaet i Nord-Sibirien maa have været mindre barskt end nu. 
Mindre tvilsomme vidnesbyrd om mildt klima er alligevel de talrige 
fund af ikke fossile eller forstenede træer i de arktiske egne af 
Nord-Amerika. Af Sir Bobert M’Clure fandtes i en dyb kløft paa 
vestkysten af Baring-Island rester af store furetræer, omtrent 73° 
nordlig bredde. Et stykke af disse træer, som han førte hjem med 
sig var 32 ctm. i gjennemsnit, og ansloges til at have 70 aarringe. 
Lignende har man ' fundet langt længere nordlig i Prince Patricks 
Island og ved Wellington kanalen; og alle er enige om, at træerne 
voksede, hvor de fandtes, altsaa omtrent 1 200 kilom. nordligere end 
den slags træer nu vokser. Omtrent paa samme breddegrad, paa Liakhov 
