208 
Arbeidet med udplukningen af perlerne af disse raadne muslinger er 
imidlertid forfærdelig modbydeligt paa grund af den afskylige stank, 
de udsender; mange arbeidere kan slet ikke udholde denne eller bli¬ 
ver syge af den. 
Perlerne bliver nu vaskede af negere og gjennemborede; de, der 
er fastvoksede til skallet løsnede og afslebne. Derefter sorteres per¬ 
lerne efter størrelsen ved hjælp af sigte af forskjellig fhihed. De 
mindste kaldes sandperler, de noget større talperler, de, der bar 
størrelse som et kirsebær benævnes efter denne frugt. 
Porat perlerne skal faa anledning til at „modnes“ afsøges hvert 
sted paa bankerne kun hvert syvende, aar; i løbet af denne tid skal 
perlerne være udvoksede, senere derimod skal det kunne hænde, at 
de udstødes af skallet, hvad der dog vistnok mere skyldes tilfældet 
end en viljehandling fra dyrets side. 
Tidligere var udbyttet af de Oeylonske perlefiskerier (perlemoret 
iberegnet) overordentlig stort og androg f. eks. i 1797 til over 2 1 / 2 , 
i 1798 til mere end Sy 2 million kroner. Senere har fangsten aar 
for aar aftaget, tiltrods for at der endnu er en rig bestand af mus¬ 
linger. I den sidste tid er fiskeriet atter tiltaget, efterat frednings¬ 
bestemmelser er indførte. I 1890 bragte eksempelvis 50 dykkere i 
løbet af 22 dage 11 000 000 muslinger op fra bankerne. Den gjen- 
nemsnitlige pris var 22 kr. pr. 1 000 muslinger; regjeringens andel 
androg til 360 000 kr. og dykkerne fortjente 1 150 000 kr. 
Pra oldtiden af var ogsaa perlefiskerierne i den persiske bu gt 
og det røde hav vidt berømte. I den persiske bugt er omtrent 
30 000 mennesker og 4 000 baade beskjæftigede med denne fangst. 
Mest udbytte giver fiskeriet ved Bahreinøerne; det varer her fra mai 
til slutningen af september og drives af 2 000—2 500 baade. De 
rige perlebanker ligger under 26° 50' n. br. paa 16 til 60 meters 
dybde og strækker sig gjennem en betydelig del af bugten til henimod 
Biddulphøerne. Dykkerne er for det meste negere, der betales ynke- 
ligt for sit farlige arbeide af de rige kjøbmænd, i hvis hænder fiske¬ 
riet befinder sig, og som mod høie summer maa pagte dette af her¬ 
skeren over Oman. Handelen med perlemuslinger foregaar paa stedet, 
hvor der følgelig er en yderst livlig trafik, som har sit centrum 
i hovedstaden. Udbyttet androg i de sidste aar til mere end 8 millio¬ 
ner mark, hvoraf den indfødte befolkning dog ikke fik noget godt. 
I basarerne i byen kan man ikke faa en eneste perle tilkjøbs; de 
