218 
sammenknytte drømmebillederne. Jeg kan da fortsætte en paabegyndt 
drøm, men dirigere dens gang og saaledes give den langt større sam- 
menhæng og sandsynlighed. Det er fremdeles en virkelig drøm, men 
den er nnder viljens herredømme. 
I denne tilstand er tanken næsten ligesaa fri for indskrænkninger 
som nnder drømmen, men de billeder den frembringer er ikke saa 
levende, og de tages ikke for virkelighed. 
Der er saaledes en hel række af mellemstadier mellem den abso- 
lnte søvn nden drømme og den fuldt vaagne tilstand, og det er derfor 
umuligt at angive med sikkerhed, hvilken medvirkning de forskjellige 
grene af hjernevirksomheden har ved fremkaldelsen af drømme. Alt, 
hvad man kan sige, er, at naar man sovner ind, saa er det først viljen, 
derpaa dømmekraften, derpaa indbildningskraften, som taber sig og for- 
svinder; hukommelsen holder sig længere vaagen, tilligemed modtage- 
ligheden for sanseindtryk, men den er forvansket eller bragt i ulave 
ved, at de andre aandsevner er forsvundne. 
Drømmen er altsaa et produkt af den utøilede tanke, der vandrer 
omkring uden maal og uden nogen bestemt retning, der fæster sig ved 
erindringer, som har bevaret styrke nok til at stille sig i veien for 
den og stanse den et øieblik, og som den knytter sammen, snart 
med svage og ubestemte, snart med sterkere baand, alt eftersom hjer¬ 
nens energi er mere eller mindre luldstændig tilintetgjort af søvnen. 
Begravelse kontra lighrænding fra hygienisk stand¬ 
punkt betragtet. 1 ) 
De hygieniske forhold ved vor nu brugelige begravelsesmaade 
har først i den senere tid været gjort til gjenstand for videnskabelige 
undersøgelser, og disse er derfor endnu ikke saa omfattende, at vi 
har midler til med sikkerhed at kunne besvare de mange vanskelige 
spørgsmaal, som frembyder sig ved betragtningen af denne sag. 
Jeg skal i det følgende forsøge paa at give en kortfattet rede¬ 
gjørelse for, paa hvilket standpunkt begravelsesspørgsmaalet for øie- 
blikket befinder sig, hvad dets hygieniske side angaar. 
*) Af kemiker L. Schmelck i „N. Mag. f. Lægev.“ nr. 4, 1892. 
