219 
Skjønt vi endnu ikke paa langt nær er kommen til kundskab om 
de nærmere detaljer ved den dekompositionsproces, de begravede lig 
gjennemgaar, kjender vi dog dens store hovedtræk, ligesom vi kan 
paapege, hvilke kræfter den særlig er betinget af. 
Vi ved, at de bakterier, der altid er tilstede i det menneskelige 
legeme, efter dets død øieblikkelig vil begynde sit ødelæggelsesverk, 
idet de lever og formerer sig paa bekostning af den døde organisme, 
der savner den af de levende celler betingede modstandskraft. 
Den hurtighed, hvormed den af bakterier (og andre soparter) 
frembragte forraadnelsesproces foregaar, vil være afhængig af forskjel¬ 
lige faktorer, saasom ligets alder og beskaffenhed, dødsaarsagen, aars- 
tiden og i særlig grad af jordbnndens art. Vi ved, at forskjellige 
bakterier afløser hinanden i arbeidet, idet de efter tnr benytter de 
forhaandenværende gnnstige betingelser for sin udvikling. Betragtet i 
sine enkeltheder er altsaa ligforraadnelsen en yderst kompliceret og 
endnu lidet kjendt proces, idet der under den nævnte vekselvirkning 
mellem de forskjellige bakteriearter stadig dannes rækker af nye for¬ 
bindelser (stofvekslingsprodukter af bakterier). Vi ved, at nogle af 
disse er giftige, i vand opløselige stoffe, og at saadanne neppe vil 
mangle i noget lig paa visse stadier af forraadnelsen, men størstedelen 
af de fremkomne dekompositionsprodukter vil vistnok være gasarter, 
blandt hvilke maa nævnes kul syre, kulvandstoffe, ammoniak, svovl- 
vandstof. 
Med hensyn til de patogene bakterier, der vil findes i ligene af 
mennesker, som er døde af smitsomme sygdomme (tæring, tyfus, difte- 
rit, kolera og fl.), foreligger der flere eksperimentelle undersøgelser, 
der viser, at deres livsvarighed i det døde legeme er meget forskjellig, 
men for enkelte arters vedkommende vil den i ethvert fald kunne 
strække sig ud over flere maaneder. 1 ) 
Hvad der ovenfor er sagt, gjælder om forraadnelsesprocessen, 
naar den foregaar, hvad man kan kalde normalt, men man har, som 
bekjendt, ogsaa eksempler paa, at naturen saa at sige nægter at ud- 
føre det tilintetgjørelsesarbeide, som man paalægger den. Dette er 
saaledes tilfældet, naar de begravede legemer istedetfor at tilintetgjøres, 
omvandles til uforgjængeligt ligvoks, eller naar forraadnelsesprocessen 
9 I flere aar for miltbrand- og tetanusbacillers vedkommende. 
