229 
over i hinanden og undertiden giver indtrykket af en slags molekulær 
c pløsningstilstand med brunagtig farve, noget man ofte vil have anled¬ 
ning til at iagttage hos ældre dyr. 
Med hensyn til snylternes vekst gjennem skallerne stiller sig nu 
følgende spørgsmaal: Er deres vekst passiv, opstaaet derved, at en 
til skallens yderside tilheftet alge stadig overdækkes af nye overvok- 
sende skallag, eller er den aktiv? Om end vel i enkelte tilfælde 
det første sandsynligvis kan finde sted, er dog uden tvil den aktive 
vekst det almindeligste tilfælde. Denne foregaar uden tvil derved, at 
snylteren fra sine voksende grenspidser udskiller en eller anden syre, 
der opløser den algen omgivende kulsure kalk, hvoraf skallen bestaar. 
Med hensyn til denne syres natur, skulde man nærmest være tilbøielig 
til at tro, at det var den ved snylterens assimilationsvirksomhed udskildte 
kulsyre, der var den opløsende. Ifølge Bischoff 1 ) skal imidlertid 
t. eks. østerskaller være lidet opløselige i kulsyreholdigt vand, — en 
angivelse, der forøvrigt stemmer godt med den kjendsgjerning, at 
muslingeskaller holder sig længst i vand, der er rigt paa kulsyre. 
Det blir saaledes lidet sandsynligt, at den opløsende syre skulde være 
kulsyre. Videre undersøgelser i denne retning maa derfor først af- 
gjøre dette spørgsmaal. Uaar snylterne derimod trænger ind i de 
haarde dele af svanpe, polyper etc., synes det derimod ifølge 
Kolliker 2 ) sandsynligt, at deres indtrængen er en blot og bar meka¬ 
nisk, idet den simpelthen foregaar derved, at molekulerne i de fug- 
tige svampvægge trænges tilside for de indvoksende snyltetraade. 
Eor snyltealgernes aktive vekst taler flere omstændigheder, saa¬ 
ledes isærdeleshed at man ofte finder snylterens fineste forgreninger 
dybest inde i skalsubstansen, at en og samme forgrening kan forføl¬ 
ges gjennem en hel række af lag, samt endelig at man ofte finder et 
nyt forgrenet væv af snylteren sammentrængt paa et lidet rum ganske 
uafhængigt af lagfordelingen. 
Under veksten inkrusterer snylterne sig paa sin overflade, saale¬ 
des at de ligesom kommer til at ligge , inde slutte de i rør eller kanaler. 
Af den grund kan man den dag i dag ogsaa studere de former, der 
findes i fossile skaller fra jura- og tertiærformationen med stor sik- 
kerhed. Endogsaa snylternes pæreformede frugtlegemer er vel be- 
varede. 
x ) Bischoff, Lehrhuch d. chem. G-eologie II, p. 1136. 
2 ) Kolliker, 1. c. 
