230 
At en saadan gjennemboring af skallerne paa kryds og paa tvers 
af fremmede organismer maa have stor betydning for dyrets liv er let 
at indse. 
Paa en stipendiereise til vestkysten sommeren 1890 blev der mig 
1 Stavanger fortalt, at en nsædvanlig mængde østers var døde i en 
nærliggende park. Senere fik jeg anledning til at besøge vedkom¬ 
mende park og fandt skallerne af de døde østers paa indersiden dels 
var grønplettede, dels og isærdelesbed helt gjennem graagrønne. Den 
mikroskopiske nndersøgelse viste mig, at disse flækker foraarsagedes 
af de ovenomtalte snyltealger, der sendte sine talrige fine forgreninger 
ind i skalsub stans en. Hvorvidt det var disse, der direkte havde for- 
aarsaget dyrenes død, skal jeg, om det end er meget sandsynligt, 
lade være nafgjort, da jeg desværre ei fik anledning til at studere 
fænomenet nærmere. Men i allefald synes dog en saadan total gjen¬ 
nemboring af skallerne i mange tilfælde at maatte ansees som et virk¬ 
somt indirekte befordringsmiddel til muslingernes død, da skallerne, 
dyrenes beskyttelsesmiddel, blir skjøre og lidet eller ikke modstands- 
dygtige mod andre dyrs angreb. 
Ifølge mange forskere skal ikke alle slegter af mollusker 
være plagede af saadanne grønne snyltegjæster. Aarsagen hertil synes 
dels at være lokaliteternes forskjellige naturlige beskaffenhed, dels 
skallernes forskjelligartede bygning. Saaledes synes altid, ifølge Wedt 
(1. c.), snyltere at mangle i glatte molluskskaller, som med sin 
speilende overflade ikke yder snylteren noget tilhæftningspunkt. Frem¬ 
deles i de skaller, der udadtil er dækkede af en chitinartig hud, enten 
denne er lagret horizontalt eller søileformet. Videre har man endnu 
ei opdaget dem hos hverken fossile eller nulevende ferskvands mol¬ 
lusker. 
Vil man nærmere iagttage snylterne mikroskopisk, bør man ud- 
præparere dem af skalsubstansen. Dette kan ske simpelthen ved at 
behandle vedkommende skalstykker med edikkesyre, hvorved den kul- 
sure kalk opløses. Imidlertid har den tilsatte edikkesyre ingen heldig 
indflydelse paa snylteren; den forstyrrer indholdet i dens celler, hvor¬ 
ved det hele under iagttagelsen faar et meget forandret udseende. 
De bedste resultater opnaar man derimod ved at benytte den af de 
2 bekjendte franske algologer Flahault og Bornet foreslaaede vædske 
eller „liquide de Pérényi u . Ved brugen af denne opløses skalsub¬ 
stansen meget let, paa samme tid som den øieblikkelig fikserer celle- 
