235 
henføre Ætna til de vulkaner, som holdt paa at dø ud. Senere be¬ 
retter Ælian, at søfolkene paastod, at toppen maatte være sunket, 
sammen, da de ikke kunde se den saa langt tilhavs som tidligere. 
Vulkanen er imidlertid saa langt fra hendøende, at dens virk- 
somhed snarere synes at tiltage. Era 1284 har man regelmæssige 
optegnelser om udbrud. Af disse skal her omtales nogle af de. 
merkeligste. 
Udbruddene 1536—37 var voldsomme og skal have dræbt en. 
stor del af omegnens beboere. 
Udbruddet 1669 udsendte den største lavastrøm, som nogensinde 
er gaaet ud fra bjerget. Aske- og slakkeudbruddet fra krateret og; 
sidespalterne vårede 54 dage. Under dette fremkom der en uhyre 
revne i fjeldet fra krateret til Monte rossi. Paa denne revne dannede 
sig en hel del eruptionskegler og ved enden de to Monte rossi. 
Lavastrømmen, som veltede frem af revnen, flød i begyndelsen 
med en hurtighed af 140 m. pr. dag. Senere, da den kom til de 
svagere skraaninger i Catanias omegn, gik det meget langsommere. 
I mai maaned var lavaen naaet frem til Catanias mur og taarnede sig 
op mod denne. Paa et sted gav muren efter for trykket. Et bern- 
hardinerkloster ødelagdes, men ydede ved sine sterke mure god mod- 
stand. Paa sine steder taarnede lavaen sig saa høit opover muren, 
at dele af lavaens overflade kom over. Ind i selve byen naaede ikke 
strømmen, idet den tog en østlig retning og styrtede i havet, hvor 
den dannede et næs. Udbruddet skal forøvrigt have ødelagt 49 smaa~ 
byer, 700 kirker og dræbt 94 000 mennesker. 
Udbruddet 1832 vårede 22 dage. Ogsaa ved dette dannede der 
sig en spalte fra keglen til Torri del filosofo. Lavaen brød frem læn- 
gere nede paa fjeldsiden. Til begge sider er den nu omgivet af en 
morænelignende vold af uhyre blokke. Endog to aar efter udbruddet 
var strømmens indre meget hedt og fra spalter i lavaen steg stadig 
op dampe, som afsatte salmiak, gips, kogsalt og svovl. Dette er 
senere benyttet. Under et stød ved udbruddet styrtede toppen ind, 
og der dannede sig et krater paa 400 m. tversnit. 
Udbruddet 1843 sendte en lavastrøm, som trængte frem helt til 
Simetos dal. Denne strøm synes paa sin vei at have truffet paa en 
større vandbeholdning, som den i begyndelsen har indesluttet og væltet, 
sig over. Våndet gik selvfølgelig over i damp, men denne fandt i 
begyndelsen ingen udvei gjennem lavaen. Senere blev dampens spæn- 
