248 
Konjugation er befrugtningens yæsen fra de laveste trin i den orga¬ 
niske verden op til de høieste dyr. Der kan optræde smaa forskjellig- 
keder, men de er ikke af synderlig betydning og bestaar væsentlig i, at 
„egget“ ikke er en enkelt, men en gruppe celler, bestaaende af en 
stor — det egentlige eg — og en eller nogle faa forkrøblede smaa- 
celler. Det er f. eks. tilfældet kos de køiere dyr. Det, som der kal- 
des eg, er egentlig en „eg-modercelle u , der ved sukcessiv deling frem¬ 
bringer fire „yngelceller“. Ved den første deling opstaar en stor 
celle og en liden, der gaar nnder navn af det „første pollegeme u og 
Fig. 4. Blæretangens formeringsorganer. a celle af hvilken eggene opstaar, 
omgivet af grenede haar; d grenet haar med celler i hvilke sædlegemer er 
indesluttede; b isolerede sædlegemer; c isoleret eg omgivet af sværmende 
sædlegemer; d-e spiringsstadier. 
som atter kan dele sig i to. Den store celle deler sig derpaa igjen 
paa samme maade og udskiller saaledes det „andet pollegeme“, mens 
den selv bliver til det egentlige eg, svarende til egget f. eks, kos 
blæretangen. Mellem konjugationsmaaden kos denne sidste plante og 
kos de organismer, kvor „pollegemer“ er tilstede findes der en kei 
række overgange, saa sammenkængen er klar nok og forskellen altsaa 
uvæsentlig. 
Oprindelsen til det, vi kalder kjøn, ligger altsaa blot deri, at 
gameterne lidt efter lidt skiller sig i to forskjelkge klasser med for- 
