249 
skjellig størrelse og bevægelighed. Og den kløft der knnde synes at 
være tilstede mellein det tilfælde, at gameterne er ligestore og det, at 
deres størrelse er vidt forskjellig — den ndfyldes paa en høist mer¬ 
kelig maade ved formeringsinaaden kos en organisme, der er beslegtet 
med flagellaterne, og som gaar under navn af pandorina morum. 
Denne forekommer i regnvandspytter og danner smaa kugler, be- 
staaende af 16 eller 32 flagellatceller, hver forsynet med to fimrehaar, 
men sammenholdte i et hylster af klar slim (fig. 5). Naar konjuga- 
tion skal foregaa, deler hver celle sig i 16 eller 32 sværmere. Da 
nu imidlertid modercellerne i de forskjellige kolonier er af forskjellig 
størrelse, saa er ogsaa gameternes størrelse variabel, saaledes at vi 
kan skjelne mellem store, middels og smaa. De mindste kan nu parre 
sig indbyrdes, og med dem, der hører til begge de andre grupper. 
Det samme er ogsaa tilfældet med de middelstore; de store derimod 
kan ikke parre sig indbyrdes. Disse sidste er udprægede hun-celler ; 
de mellemste forholder sig som han-celler ligeoverfor de store, som 
hun celler ligeoverfor de smaa og kan desuden parre sig indbyrdes; 
det samme er tilfældet med de smaa, som tillige forholder sig som 
han-celler til de to andre grupper. Her har vi et første førsøg paa 
istandbringelse af kjønsforskjel; vilde vi se bort fra de to mindste 
sorters evne til at parre sig med gameter af samme størrelse som dem 
selv, saa kunde vi betragte de mindste som hanner, de mellemste 
som hermaphroditer, de største som hunner. Det er nu let at forstaa, 
hvorledes i udviklingens løb de to mindste sorter kunde tabe evnen 
til at parre sig med hinanden — allerede nu er forholdet det, at de 
ikke parrer sig med saadanne, som stammer fra samme modercelle. 
