250 
Herved vilde da konjtigation mellem store og smaa gameter være den 
eneste parringsmaade hos pandorina. En saadan fremkomst af kjøns- 
forskjel har visselig mere end engang fundet sted i udviklingens løb. 
II. 
Efterat vi saaledes har studeret de vigtigste omstændigheder ved 
konjugationen, skal vi gaa over til at nndersøge, hvad der er dens 
egentlige hensigt eller formaal. Dette er ikke simpelthen formering, 
thi ved formering mellem to gameter opstaar jo knn halvt saa mange 
individer, som om hver for sig havde kunnet vokse op til et nyt 
individ, og hvis flere end to parrer sig, saa er jo forholdet endnu 
ugunstigere. Alligevel forekommer der hos de høiere dyr kun for¬ 
plantning gjennem konjugation og alting tyder paa, at denne frem- 
gangsmaade maa have en eller anden egenskah, der gjør den særlig 
skikket til at fremme slegtens bevaring og udvikling. 
Af de forskjellige theorier, som er blevne fremsatte forat forklare 
det spørgsmaal, vi har stillet, er der særlig en, som fortjener opmerk- 
somhed. Det er den, som gaar ud paa, at maalet for konjugationen 
eller befrugtningen er at fremkalde „foryngelse“. 
Men hvad er det saa, der menes med dette udtryk? Hertil kan 
vi svare, at det er det modsatte af „affældighed“, og vi kan gaa over- 
til at forklare, hvad vi i denne forbindelse forstaar herved. Selv om 
vi ikke straks kan give nogen skarp definition af udtrykket, saa kan 
vi i det mindste forklare, hvad slags proces det betegner i den orga¬ 
niske verden. Det har længe været en udbredt antagelse blandt 
naturforskerne, at planteracer tilslut gaar tilbage, naar de i lang tid 
kun formeres ved knoller eller aflæggere, altsaa uden befrugtning,. 
mens de gjenvinder sin oprindelige trivelighed ved at formeres gjen¬ 
nem frø. Mange værdifulde varieteter af vore frugttræer synes at 
være i tilbagegang af denne grund. I Irland frelste den saakaldte 
champion potet landet fra „den store hungersnød“ ved sin modstands- 
kraft mod potetessygen; nu har denne evne imidlertid tabt sig, efterat 
poteten har været formeret ved knoller i to snes aar, og den synes 
derfor at skulle give anledning til en ny hungersnød. I litteraturen 
kan der findes mange eksempler paa lignende udartning, mere eller 
mindre udpræget, men paa den anden side er ogsaa opmerksomhedem 
bleven henledet paa en del fakta, som synes at vise, at visse planters, 
kjønsløse formering kan fortsættes gjennem uendelige generationer, uden. 
