272 
Nordishavet, saa kan ikke alt vand slippe gjennem disse i fiotiden^, 
men staves op paa Lofotens inderside, saa at her endnu findes høiere 
vandstand end paa ydersiden, efterat sjøen er begyndt at falde, og 
først naar sjøen er halvfalden, blir vandstanden paa indersiden saa 
lav, at våndet begynder at rende tilbage fra Nordishavet. Jeg er nu 
ikke en saa „vandkyndig“ mand, at jeg kan bedømme, om denne for¬ 
klaring er rigtig eller ei, om den ogsaa forekommer mig at klinge 
meget rimelig, og endnu mindre formaar jeg at angive, hvorfor strøm¬ 
men løber sterkest i det bredeste sund mellem Moskenæsøen og Værø,. 
hvor den høie ø Mosken ligger midt i sundet; Moskestrømmen er den 
bekjendte malstrøm, og den kan man ikke ro op, mens Sundstrømmen 
mellem Makstadø og Moskenæsø, Napstrømmen mellem Makstadø og 
Vestvaagø og Gimsøstrømmen mellem Vest- og Østvaagø kan roes op,. 
uagtet alle disse strømme er meget smalere end Moskestrømmen. 
Kanske det kommer af, at hovedmassen af flobølgen søger hen til 
det bredeste sund for at slippe igjennem. Det vilde være velkom¬ 
ment, om prof. Mohn eller en anden kyndig mand vilde oplyse herom. 
Min hensigt er kun at give „Naturen u s læsere et lidet be- 
greb om denne Moskestrøms voldsomhed. Jeg reiste nemlig gjen¬ 
nem strømmen i sommer. Det var roligt veir med en kun svag 
vind; paa langt hold saa jeg en hel del mørke klumper, som jeg 
antog for holmer og skjær, der laa udenfor Lofotodden, den yderste. 
spids af Moskenæsøen, men disse formentlige holmer og skjær viste^ 
sig, da vi kom nærmere, at være strømsjøer; disse kom væltende ikke 
som almindelige bølger, jevnt afrundede, men som høie bølger, der- 
ruller ind over en strand, ganske hule kronede af en skumkam, om¬ 
trent saa høie som et bord, og faldt de plat ned, som en sjø, der 
bryder over et skjær. Slige sjøer kom rullende den ene efter den 
anden lige omkring odden, hvor vi skulde forbi. Skydsfolkene, der 
var vel kjendte med strømmen, saa paa sjøerne og lagde ind i en 
liden vik, hvor 2 af dem gik iland for at se lidt nærmere paa strøm¬ 
men; da de kom tilbage, roede vi atter ud for at gaa igjennem, men 
da vi kom ud til odden, vendte de atter om og ind i viken. Høveds- 
manden gik nu iland for at se paa strømmen og jeg med ham; oppe 
fra land saa vi da en strime af slige høie bølger løbe paa skraa ned 
mod odden; indenfor denne strøm af høie bølger var sjøen meget:, 
rolig. 
Høvedsmanden sagde da, at den ikke var saa slem, som dem 
