275 
eller man vakcinerer folk mod sygdommen, saaledes som man gjør 
mod kopperne. Begge methoder kan hindre koleraens ndbredelse; den 
første methodes virkeomhed kan vi iaar se i de ikke faa tyske byer, 
hvor der kun er forekommet et eller to tilfælde af kolera, nden at 
sygdommen har faat større udbredelse, ligeledes i Danmark, hvor der 
i Aarhns trods sygdommens indførelse ikke er kommet nogen epidemi. 
Men som allerede nævnt viser epidemien i Hamburg, at strænge for¬ 
holdsregler maa tages lige i begyndelsen, hvis man vil forebygge syg¬ 
dommens spredning; jo flere tilfælde der kommer, desto vanskeligere 
er det at bli herre over smitteudbredelsen. 
Vakcination mod kolera blev allerede forsøgt i 1885 af en spansk 
læge Ferran, men den vakte ingen tillid, dels fordi Ferran i længere 
tid hemmeligholdt sin fremgangsmaade, dels fordi han syntes at gjøre 
en pengespekulation af sine vakcinationer. For 4 aar siden meddelte 
den russiske læge Gramaleia, at han kunde gjøre koleragiften kraftigere 
ved at lade den gaa gjennem marsvin, saa kraftig, at den dræbte 
duer, som ellers modstod den almindelige koleragift; duerne døde der- 
imod ikke, hvis de før indpodningen med den forsterkede gift paa 
forhaand var indpodet med den almindelige gift. 
Nu fremtræder atter en russisk læge Halfkim med en lignende frem¬ 
gangsmaade. Han afsvækker koleragiften ved at dyrke den under 
visse omstændigheder og ved at indpode denne afsvækkede gift be¬ 
skytter han dyr mod at faa kolera ved indpodning af en sterk gift. 
Han har ogsaa indpodet sig selv og andre med den afsvækkede gift, 
og denne indpodning har kun fremkaldt ubetydelige ubehageligheder, 
og mener han derved at være beskyttet mod kolera. 
Herpaa mangler der nu altsaa endnu bekræftelse, men efter hvad 
vi ved om andre smitsomme sygdomme, specielt om miltbrand efter 
Pasteurs forsøg og erfaringer, er det ikke usandsynligt, at man i denne 
fremgangsmaade virkelig vil faa en sikker beskyttelse mod kolera, og 
at denne hidtil saa frygtelige sygdom for fremtiden ikke vil indjage 
menneskene saa stor skræk. Det synes, som om de smitsomme syg- 
dommes evne til at dræbe menneskene mere og mere vil kunne over- 
vindes, og skal saa krig ogsaa afskaffes, maa menneskene rimeligvis 
lidt efter lidt vænne sig til at leve lidt kortere tid end hidtil eller 
til ikke at formere sig saa rigeligt som hidtil. G. A. H. 
18 * 
