281 
deise paa veiret, dens „skyopspisning“ var allerede kjendt af de 
gamle nantikere og er atter og atter blevet lagt merke til af naive 
naturmennesker, og især af søfolk. For ikke lang tid siden har skibs- 
kaptein Seemann, assistent ved det tyske søobservarium, givet et viden- 
skabeligt bevis paa maanens indflydeise paa veiret, som retfærdiggjør 
de gamle nautikeres iagttagelser, og som igjen løser maanen fra de 
mod den udslyngede forbandelser. Beviset er blevet ført med nøg- 
terne tal — altsaa logisk. 1 ) Maanen har altsaa alligevel indflydelse 
paa veiret — og den vil beholde den, saalænge der gives søfolk, som 
har sans for at iagttage naturen. Denne strid mellem praksis og 
theori minder om de lærde herrer i Salamanka, som aldeles klart be¬ 
viste, at oceanet havde en uendelig udstrækning, saa at man selv ved 
tre aars reise ikke var istand til at naa grænsen i øst; men Kolum- 
bus kjendte sine folk og lod sig ikke afskrække fra sit foretagende. 
Styrmanden fra den tid, ja endnu senere fra den nyere tid og 
lige til ind i det 18de aarhundrede maa ikke forveksles med nutidens 
styrmænd — lodsen — thi hin maa, i modsætning til vor havnelods 
(pilote lamaneur) betragtes som aaben-sø-lods (pilote hauturier). Han 
svarer til navigationsofficererne paa vor tids krigsskibe; han var den 
mest erfarne og bedste nautiker, hvad der var saa meget mere nød- 
vendigt, som det i oldtiden aldeles ikke var afgjort, at skibets øverst- 
befalende var sømand; han var meget ofte en prøvet hærfører. Natur¬ 
ligvis var styrmandens stilling af mindre betydning, naar skibsføreren 
var en erfaren sømand som f. eks. Kolumbus og Magelhan, mens der 
paahvilede dem et stort ansvar, naar det var en paa søen uerfaren 
militærbefalingsmand som Vasco di Grama og Cortez eller Albuquerque. 
Ved tapre søreiser og krige blev oldtidens nautiske kjendskab 
stadig større. Allerede fønikerne havde paa sine ophirfarter lært 
monsunen at kjende; Alexander den stores tog til In dus forøgede især 
kjendskabet til hine have og de der herskende vinde. Skipperen 
Hypalos var den første, som benyttede sig af monsunen for at reise 
frem og tilbage fra Arabien tvers over den „dybe sø u (saa kaldte man 
dengang det aabne hav) til Indien. Til ære for ham hed monsunen 
derfor Hypalosvind. 
I Atlanterhavet og Nordsøen, som den berømte søfarer Pytheas 
fra Massilia (Marseille) opsøgte i midten af det fjerde aarhundrede 
x ) Se Annalen der Hydrographie und maritimen Meteorologie 1890, s. 255. 
