292 
teter, idet især farven hos * de fleste arter veksler overordentlig 
meget. En af vore vakreste arter er teealia crassicornis , hvis 
farve varierer i alle nnancer mellem lyse gult og mørk brunt, og 
som i udfoldet tilstand ofte er saa stor som en almindelig taller¬ 
ken, med tentakler saa tykke som fingre. Endnu smukkere er 
dog den art, som er fremstillet paa fig. 1 . (actinoloba dianthus). 
Dennes fangarme er sammensatte; paa brede, flade udbugtninger af 
kropsranden sidder der en uendelighed af fine tilspidsede fangarme, 
der giver det udfoldede dyr en vis lighed med en nellik, hvad der 
Fig. 3. Skematisk gjennemsnit af en søanemone (efter Boas, Dyreriget). a — 
fangarme, m — mundaabning, sv — svælgrør, - s og r — skillevægge, v — ydervæg. 
ogsaa har fundet udtryk i dens navn (dianthus). Ogsaa denne 
varierer meget i farve; i akvariet findes der endel med den skjæreste 
hvide farve, andre er lyse- eller skiddengule og atter andre vakkert 
orangefarvede. En af de største af disse sidste, samt nogle af de 
hvide har levet i fangenskab i halvandet aar og befinder sig fremdeles 
i fuld vigør. 
Samtlige de actinier, som har sin plads i den første beholder er 
fastsiddende dyr, d. v. s. om de kryber omkring, saa sker det meget 
langsomt. Med denne levevis er dyrene selvfølgelig henviste til at 
ernære sig af saadanne dyr, som tilfældigvis er ubesindige nok til at 
