294 
os mest mindre arter, der tager bopæl paa sneglehuset. Sammen med 
dette blir de saa førte omkring af den livlige krebs paa dens togter 
efter rov, og derved vokser ogsaa søanemonernes udsigt til at erhverve 
sig føde. Men enkelte søanemoner er endnu listigere: de anbringer 
sin mundaabning lige under krebsens mund og lever vel da for den 
væsentligste del af affald fra sin herres bord, af de levninger krebsen 
spilder, naar den holder maaltid. Det er tilfældet med den paa fig. 4 
afbildede actinie, den omtalte rødprikkede bløde kappe paa snegle¬ 
huset. Kappen (k) er actiniens krop; dens straaleformige mundaabning 
(m) ser man lige under sneglehusets aabning, af hvilken krebsens ben 
og forkrop rager frem. 
Fig. 5. Et lidet eksemplar af dødningehaanden (alcyonium digitatum). 
Nær beslegtet med søanemonerne er „ dødningehaanden “ ( alcyo¬ 
nium , fig. 5), der findes i akvarium nr. 1 og 5. Den ser ved et flygtigt 
blik ud som en uregelmæssig klump af korte tykke grene og kan af 
og til antage form omtrent som en haand, deraf det populære navn, 
som dyret dog forsaavidt ikke fortjener, som farven er sterkt citron- 
gul og derfor ikke har noget dødningeagtigt ved sig. Dødningehaan¬ 
den findes fastvokset til klipper og stene og er som en blød kork- 
agtig masse at føle paa. 
Naar vi omtalte alcyonium i singularis , saa begik vi forøvrigt 
egentlig^uret imod den. 
Ser vi nøiere til, saa rager der frem af den citrongule overflade 
