341 
tiske egne indesluttede af is. Hvor kysten er lav, stiger en lodret 
isvæg, paa omtrent 60 meters høide, op af havet og danner en ugjen- 
æemtrængelig hindring mod videre fremtrængen. Her er det, de umaa- 
‘delige isfjelde opstaar, som er saa karakteristiske for sydpolsegnene. 
Premfor denne isvold strækker der sig et pakisbelte, som dog, idet- 
mindste om sommeren, stadig brydes op af de heftige storme, som 
raser hernede, og sættes i drift nordover. Tildels kan dette belte 
have en bredde af flere hundrede kilometer. Paa sin første reise 
ibrød saaledes Eoss sig vei igjennem et pakisbelte af over 300 km., 
paa den sidste gjennem et endnu bredere. Naar landet har været 
.synligt over isvolden har dets høide sjelden været mere end 700— 
1000 meter. De høiere landstrækninger omgives ikke af en saa- 
dan isvold, men, ligesom de lavere, af et pakisbelte og desuden af 
landis, der blot hæver sig nogle faa meter over havet. Det gjælder 
væsentlig Victoria-land, som vi allerede har nævnt, og landene syd 
lor kap Horn, mellem den 55de og 75de længdegrad (v. 1.). Paa 
alle andre steder, hvor man har opdaget land, er dette forholdsvis 
lavt. De fleste af disse landstrækninger er dog temmelig ukjendte; 
tsøndenfor den 70de breddegrad er Victoria det eneste fastland, man 
har nogenlunde paalidelig kjendskab til. Landene mellem 65 og 70° 
er derimod forholdsvis velkjendte. 
Mens det er forholdsvis let at skaffe sig sikkerhed for eksisten¬ 
sen af de høiere landstrækninger, som er afsat paa karterne og at 
hestemme deres grænser med tilnærmelsesvis paalidelighed, saa er 
begge dele meget vanskeligt, naar det gjælder landstrækninger, der 
ikke hæver sig til nogen synderlig høide over havet. Ofte er man 
for deres vedkommende i tvil om ikke det saakaldte land, blot har 
været is eller skyer, saaledes som det tildels faktisk har været til- 
fældet, idet det formodede land simpelthen har svømmet afsted eller 
opløst sig i taage lige for øinene paa de skuffede opdagere. Sir 
Wyville Thomson tortæller saaledes, at der ombord paa Challenger 
var en livlig diskussion om et formodet land, man havde i sigte, da 
en del af det pludselig blev brudt løst og svømmede afsted; som et 
andet tilfælde af lignende art kan nævnes, at floss seilede tvers over 
den østlige ende af Wilkes land, som var opdaget og kortlagt af en 
fra de forenede stater udsendt ekspedition. 
Selv om vi saaledes har forholdsvis faa direkte oplysninger, der 
«er fuldt paalidelige, om de antarktiske egne, og selv om de kjendte 
