350 
uden noget forbehold. Afsnittet om „straaledyrene“ er i det hele 
meget svagt baade fra indholdets og formens side, men danner i denne 
henseende en noksaa isoleret andtagelse i den ellers gjennemgaaende 
ganske korrekte fremstilling. 
Tiltrods for disse indvendinger er som sagt bogen godt anvende¬ 
lig, og vi anbefaler den til skolestyrernes opmerksomhed. Dens bille¬ 
der er store og tydelige, og gjennemgaaende godt udførte. 
Den til overlærer Utnes naturhistorie svarende del af dr. Beusch’s 
„Naturkundskab u er noget omfangsrigere end den netop omtalte 
bog, betydelig mere kortfattet og derfor adskillig stofrigere. Det er 
en yderst koncentreret bog, paa hvilken der er lagt overordentlig 
meget arbeide, baade hvad indholdet og udstyret med figurer angaar. 
Der er særdeles talrige billeder og disse er meget vel valgte, men 
tildels generende smaa. Figurer som ræven, vildsvinet, nisen og neb- 
dyret kunde lige gjerne været borte. Dette er imidlertid undtagelser, 
og de fleste figurer lader tiltrods for lidenheden intet tilbage at ønske 
i tydelighed. 
I Reuschls bog er den systematiske ordning strengt fulgt og hus¬ 
dyrene inden de store afdelinger ikke omtalte som særskilte grupper, 
men paa den plads, der tilkommer dem, hvad der vistnok er det hen- 
sigtsmæssigste og ikke forhindrer, at disse dyr faar en fremtrædeude 
plads i fremstillingen. En andel fordel er, at for dyrerigets vedkom¬ 
mende den systematiske oversigt, for planterigets fremstilliugeu af 
deres liv og formering, er henstillet paa deres rigtige plads i slutnin¬ 
gen af de respektive afsnit. Eørst gjennemgaaes de vigtigste repræ- 
sentanter for dyrerigets familier, og saa opsummeres tilslut i et sær¬ 
skilt afsnit de systematiske forskjelligheder mellem grupperne. Paa 
lignende maade i botaniken, skjønt med nogen modilikation, idet det 
her er familierne, ikke arterne, der danner grundlaget for fremstillin¬ 
gen. Eørst kommer et afsnit om plantens dele, dernæst den systema¬ 
tiske del, og saa tilslut den indre bygning og liv, hvilket sidste afsnit 
vi særlig vil fremhæve som særdeles vellykket. Endelig slutter bogen 
med et afsnit om stenene, hvilket mangler hos Utne. 
Bogen er overalt affattet med strengt hensyn til barnets stand¬ 
punkt: sætningerne er korte, fremstillingsformen yderst populær, til¬ 
dels saa sterkt populær, at det er for meget af det gode. Det gjæl- 
fler fornemmelig det efter Paul Berts mønster sffattede tillæg til 
zoologien, der er affattet i samtaleform. Vi vilde ioretrukket om den 
