Havets urnæring. 
Af den kjendte jordoverflade optages omtrent 28 procent — alt- 
saa mindre end y 8 — af fastlande og øer. Resten er dækket af hav, 
dels af et forholdsvis tyndt vandlag — især i nærheden af kysterne 
— dels af vandmasser, hvis dybde naar op til høiden af jordklodens 
største fjelde. 
Beregninger over havets gjennemsnitlige dybde maa ifølge sin 
natur være temmelig usikre. Vi ved jo endnu noksaa lidet om havets 
dybde paa forskjellige steder og selv om havbunden ikke er saa op- 
revet og ujevn som overfladen af det faste land, saa er der dog 
ujevnheder og uligheder nok til at bevirke, at en beregning af den 
midlere dybde ikke kan gjøre krav paa mathematisk sikkerhed. 
Ligesom man har regnet ud, hvor høit det faste land vilde rage 
op over havoverfladen, hvis alle fjelde blev nivellerede og alle dale 
opfyldte, saa landets overflade var et aldeles jevnt høideplatean, en 
jevn kugleflade med samme udstrækning som det nuværende land- 
omraade, og derved naaet til tal a£> J henimod 700 meter — paa samme 
maade har man ogsaa regnet ud %vor dybt havet vilde blive, hvis 
havbunden allesteder jevnedes ud til fuldt regelmæssig form, til en 
regelmæssig kugleflade. Det tal man derved har faaet andrager til 
omtrent 4 000 meter. De har som sagt ingen absolut værdi disse 
tal, men de nærmer sig visselig dog nogenlunde til det. virkelige 
forhold. 
Gaar vi ud fra disse tal og fra det betydeligt sikrere, der angi¬ 
ver havets og landets fladeindhold, og beregner derefter rumindholdet 
af det land, der rager op over havfladen og rumindholdet af alt hav, 
saa finder vi det første til omtrent 1 400, det sidste til omtrent 100 
millioner kubikkilometer, det vil altsaa sige, at der paa jordens over- 
23 
