364 
fuldstændigt mørke, og da man visselig med sikkerhed tør gaa nd fra, 
at nedenfor et par hundrede meter er havet saa mørkt, at ingen vekst 
kan finde det til dens ernæring nødvendige lys, selv om den er nok- 
saa nøisom i denne henseende. 
Forklaringen er den, at om havets egentlige urnæring, d. v. s. 
de mikroskopiske planktonorganismer, der ernærer sig paa plantevis, 
kun lever i det øvre vandlag, til det samme dyb, hvortil sollyset for- 
maar at trænge ned, saa er havvandets hele masse lige fra overfladen 
og ned til bunden opfyldt af mikroskopiske dyr, der lever af plan¬ 
terne — direkte eller indirekte. Dyrene i de øvre vandlag lever 
af planterne, dyrene i det nedenfor liggende vandlag lever af disse 
dyr igjen og saaledes videre hele trappestigen nedover indtil vi kom¬ 
mer ned til havbunden. Ved de dyriske plankton organismers hjælp 
transporteres de næringsstoffer, som frembringens af havoverfladens 
fritsvømmende planter nedover og nedover og en del af dem kommer 
saa tilslut ogsaa havbundens dyreliv tilgode. Transporten foregaar 
efter en lignende methode, som den man i sin tid brugte i ildebrands- 
tilfælde: man stillede sig i en lang række fra brandstedet og til brøn- 
den og saa langede man pøser med vand fra mand til mand hele 
rækken igjennem. Paa lignende vis transporteres havoverfladens næ¬ 
ring ned til bunden, med den forskjel rigtignok, at der altid spildes 
en hel del paa veien, og at pøsen med næring er selve de levende 
væsener, der besørger transporten. 
Denne næringsstoffernes fordeling gjennem hele havdybet vilde 
selvfølgelig være noksaa langsom og besværlig, dersom samtlige plank¬ 
tonorganismer altid holdt sig paa samme havniveau. Det gjør de 
imidlertid for en stor del ikke. En hel del af dem foretager regel- 
mæssigt periodiske vandringer fra et dyb til et andet, opholder sig 
f. eks. om natten eller om vinteren i overfladen, men sænker sig om 
dagen eller om sommeren ned til et større eller mindre dyb. Derved 
fremmes „kjødsuppens u blanding og næringsmængdens jevne fordeling 
i hele havvandets masse. 
Havets vigtigste mikroskopiske planktonorganismer af dyreriget 
hører til de tre klasser af urdyr, som benævnes rhizopoderradiolarier 
og infusorier. 
Phizopodernes og radiolariernes hele legeme er en liden blød 
slimklump, der oftest er omtrent vandklar. 
