370 
„Maanen i I meters afstand.“ 
Por no gen tid siden læste man i aviserne en notis, som var i høi 
grad skikket til at sætte folks fantasi i bevægelse. Der meddeltes 
nemlig, at nogle franske videnskabsmænd vilde give sig ikast med at 
lave en kikkert, som skulde overgaa alt, bvad der tidligere var præ- 
steret paa dette omraade. Til verdensudstillingen i Paris i 1900 
skulde den være færdig, og der blev lovet, at man ved hjælp af den 
skulde faa anledning til at betragte maanen saa tydelig, som om den 
befandt sig i 1 meters afstand. Om det var en linsekikkert (refrak- 
tor) eller et speilteleskop (reflektor), som skulde blive den kommende 
Pariserudstillings trækplaster, fremgik ikke tydelig af notisen. Por 
det store publikum var det naturligvis af underordnet betydning; 
hovedsagen var, at maanen virkelig blev bragt os saa nær. I denne 
afstand — 1 meter — maatte man kunne gjøre sig haab om endelig 
engang at faa se vore nærmeste naboer i deres Leben und Treiben, 
for ikke at tale om, hvilke nyheder man da maatte være belavet paa 
at faa høre vedrørende alt, hvad der lindes paa maanens overflade. 
De sidste tiders opdagelser ved fotograflens hjælp af nye, ukjendte 
kratre, vilde stilles rent i skyggen af, hvad dette monstrum af en 
kikkert vilde vise dem, der var saa heldig at kunne besøge Pariserud- 
stillingen i 1900. Astronomerne blev, som rimelig kan være, bestor- 
mede med spørgsmaal, om man virkelig kunde gjøre sig haab om, at 
denne maaneudstilling kom istand; den vilde vække endnu mere op- 
sigt end Eiffeltaarnet i 1889. Porsøgte de at se sagen mere nøgternt 
an, at slaa lidt koldt vand i blodet, blev de almindelig mødt med et 
medlidende smil. Aviserne havde fortalt det, og da maatte det jo 
være sandt. Og desuden vidste jo notiser at berette, at De lone le, 
der havde undfanget projektet, havde forelagt det for de bekjendte 
pariserastronomer, brødrene Paul og Prosper Henry, at de havde ud- 
talt, at foretagendet maatte kunne udføres, og at glassliberiet Saint- 
Gobain havde paataget sig og allerede var gaaet igang med at støbe 
et kjæmpemæssigt hulspeil, 3 meter i diameter. 
Hvorledes det nu end kan forholde sig hermed, om det er noget 
i notisen, eller det hele kun er en „avisand u , saa kan det kanske ikke 
være af veien at se lidt paa den optiske evne, som man kan vente 
sig af denne „Leviathan u . 
