„Jeg har beregnet, hvor méget varme der trænges forat modne 
en fersken, og hvor mange kilogram knl der gaar til forat frembringe 
et pnnd druer. “ 
„Og dissé beregninger viser, at ikke alene ér den nye frugtavl 
mulig, men den’ er saagar særdeles lønnende. “ 
Vi har let forat tro, at en landbrugskongres, som man havde 
forelagt et saadant thema, vilde have troet sig vanæret, hvis den 
havde villet tage det under behandling. 
Ved første blik synes ogsaa virkelig tanken med den kunstige 
frugtavl temmelig absurd, men den hører til de praktiske absurditeter. 
De første frugtavlere, som forsøgte den, leverede meget snart . 
bevis herfor. 
I 1859 solgte en af dem, som i Belgien begyndte med den kun¬ 
stige frugtavl, hr. de G-oes, de druer, som var voksede i hans driv- 
huse, for 45 å 50 fres. pr. kilo, og ogsaa i England, hvor Meredith 
begyndte forsøgene, viste det sig, at drivhusavlen kunde være ind- 
bringende nok. 
Meridith fik snart efterfølgere, og for tiden er antallet af engelske 
„vineries“, som de gjerne kaldes, da drueproduktionen er en af de 
vigtigste, skjønt langtfra den eneste, branche, meget betydeligt. Paa 
øerne Jersey og Guernsey er der af de store grundeiere anlagt store 
etablissementer af denne slags, hvis frembringelser alle gaar til Lon¬ 
don og de andre engelske storbyer. 
England forbruger i virkeliglieden alt, hvad der produceres i selve 
landet, og optager ogsaa en hel del, af hvad der avles i Belgien. 
Fra dette sidste 'land forsynes desuden ogsaa Tyskland, Holland, en 
del af Erankrige med druer, og at det ikke er smaa summer, det her 
dreier sig om, fremgaar af, at den belgiske udførsel af taffeldruer i 
1870 havde en værdi af 2 884 993 fres.; i 1880 var den steget til 
6 480 623 fres. og i 1887 til over 9 millioner. Og siden er antallet 
af drivhuse fremdeles tiltaget ganske betydeligt. Alene paa et enkelt 
sted, Hoylaest, er der saaledes siden 1888 bygget mere end fem 
hundrede drivhuse, men det er jo rigtignok ogsaa et af de vigtigste 
centrer for den kunstige frugtavl, takket være brødrene Sohie. 
Hvilket omfang disse etablissementer har, faar man et indtryk af 
ved at høre, at der til opvarmning af drivhusene medgaar mellem 
femfcen og atten hundrede jernbanevogne med stenkul, og at en damp- 
sag hele aaret igjennem har nok at gjøre med at fabrikere kasser til 
