44 
bælg .af 2—4.5 cm. længde, i hvilken der ligger et eller to frø af 
størrelse som hasselnødder. Frøene kan spises raa og har en beha¬ 
gelig, mandellignende, sød smag, der gjør den til et yndet nærings¬ 
middel for befolkningen i Mellem-Amerika. Større betydning har de 
dog paa grand af sit indhold paa velsmagende olie, der kan ndvindes 
ved udpresning. For oliens skyld er jordnødden allerede for lang tid 
siden blev en overført fra Brasilien til andre af de varmere lande, alle¬ 
rede i forrige aarhundrede til Sydafrika og øerne i Ostindien, senere ogsaa 
til Spanien og Sydfrankrige. Jordnødolien er lys, gulagtig og skal i 
velsmag kunne konkurrere med olivenolie, som ofte forfalskes med 
den. Af olien kan der udvindes arachinsyre, et stof, der ligner stearin- 
syre og krystalliserer i perlemorglinsende blade; det anvendes nu 
adskillig til fabrikation af sæbe. 
For efter denne afstikker ianledning jordnøddens tekniske anven¬ 
delse at komme tilbage til vort egentlige emne, maaden, hvorpaa plan¬ 
ten begraver sine frugter, saa er det nærmestliggende spørgsmaal det, 
hvilken nytte planten har af denne eiendommelighed, som der af 
hundredetusen arter kun er nogle ganske faa, som er i besiddelse af. 
Hvilken fordel har planten af denne fremgangsmaade, og hvorledes 
kan den være opstaaet? Svaret paa dette spørgsmaal vilde lyde om¬ 
trent saaledes: jordnøddens frø er ikke beskyttede mod dyrenes efter- 
stræbelser ved nogenslags „vaaben u , hverken ved torne eller pigger 
paa frugtskallet eller ved stenhaardt skal eller ved et vanskelig til- 
gjængeligt voksested paa bratte bergvægge eller i våndet. Tvertimod 
efterstræbes frøene sterkt paa grand af sin behagelige smag, og planten 
vilde derfor meget snart være udryddet, dersom den ikke ved sin 
nedgravning af frugterne opnaaede den dobbelte fordel: at beskytte 
sine frø mod at fortæres og at besørge dem udsaaedé. 
Et ganske lignende forhold træifer vi hos en kløverart, trifolium 
subterrcmeum, der ogsaa borer sine frø ned i jorden, men som frem¬ 
by der endnu merkeligere eiendommeligheder end jordnødden, idet for¬ 
skjellige blomsterdele undergaar vidtrækkende forandringer i den hen- 
sigt at muliggjøre nedboringen. 
Den i hosstaaende figm* afbildede kløverart, som ligner vor 
sædvanlige hvidkløver, hører hjemme i Vest- og Syd-Europa. Dens 
stængler kryber bortover langs jorden, sandsynligvis fordi planten der¬ 
ved saavidt muligt undgaar at blive fortæret af drøvtyggerne. Blom- 
sterhovederne er fra først af oprette, men saasnart blomsterne er 
