61 
med at beskrive jordens flora, og troede at kunne, eller forsøgte ial- 
fald at forklare planternes udbredelse ved nutidens forhold alene, ved 
indflydelsen af jordbund og klima, idet man antog at de midler, hvor¬ 
ved plantefrø føres fra et sted til et andet, (dyr, vind, havstrømme o. 1.) 
var virksomme nok til at forklare de ofte betydelige huller, som findes 
i arternes udbredelse. Man troede desuden, at hver art var uafhængig, 
af alle andre, ja enkelte var endog tilbøielige til at antage, at den 
samme art var skabt paa flere forskjellige steder. Med en saadan 
opfatning blev ethvert forsøg paa en videnskabelig forklaring udelukket. 
Men siden Darwin udgav sit arbeide om arternes oprindelse, er det 
almindelig erkjendt, at individer af samme art, arter af samme slegt, 
slegter af samme familie o. s. v. er i mere eller .mindre nært slegt- 
skab med hverandre og stammer fra fælles forfædre, at nutidens arter 
alene er de omdannede efterkommere af fortidens. I tertiærtiden, 
længe før den store istid, levede allerede nutidens slegter. Der var 
ege, linde, bøge, hasselarter, vinranker, bærtræer af nulevende slegter 
o. s. v., men arterne var i regelen forskjellige fra nutidens. Man 
finder aftryk af alle disse og mange andre i tertiærlagene saavel i 
Europa, som i Asien og Nordamerika, ja endog i de arktiske egne,, 
hvis flora nu er saa fattig. Istiden kom, og den rige arktiske flora 
blev trængt sydover under alle længder. Dens efterkommere lever 
nu i den nordlige tempererede zone baade i den gamle og nye 
verden., Men under de forskjellige forhold har formerne ændret sig 
paa forskjellig, maade. Deraf opstaar de saakaldte repræsentative 
arter. Saaledes har de østlige forenede stater i Nordamerika en flora, 
som i mange henseender ligner Japans og det østlige Asiens. Dette 
har, som først fremhævet af den nylig afdøde amerikanske botaniker- 
Asa Grray, sin grand deri, at de fælles stamfædre for den nordlige 
tempererede zones planter før istiden levede i det høie norden, og at 
deres efterkommere har ændret sig under de senere vandringer. 
Jordbund og klima har en mægtig indflydeise paa arternes for¬ 
deling over jorden. Men det var en feil, naar man engang troede, 
at disse forhold, saaledes som de arter sig i nutiden, er de eneste 
bestemmende. Yi ser saaledes ofte, at to lande med ens jordbund 
og ensartede klimater, har 1 en himmelvid forskjellig flora. Saaledes 
er Sydamerikas, Sydafrikas og Australiens floraer aldeles forskjellige. 
Grunden er den, at de store have hindrer arterne fra at spredes. 
I norden, hvor skr ankera e for udbredelsen er langt mindre, er lig- 
heden mellem den - østlige og vestlige halvkugle langt større, og den 
