62 
arktiske flora er nogenlunde ensartet jorden rundt. Øernes flora er 
beslegtede med de nærmeste fastlandes; ofte er arterne andre, men 
rslegtskabet er tydeligt. Og høifjeldene over bele jorden bar talrige 
arter, som er i slegt med de arter, som lever i de tilgrænsende lav- 
lande, hvis klima er et ganske andet. Det var slige forhold, som 
bragte Darwin til at begynde paa sit store verk om arternes oprindelse. 
Da jordbund og klima har en saa stor indflydelse paa arternes 
nuværende udbredelse, saa maa vi antage, at det samme var tilfældet 
i fortiden. Og da vi ser, at der er skranker for planternes evne til 
•at vandre, saadanne som store have, høie fjeldkjeder o. s. v., og des- 
uden ved, at hav og land i tidernes løb skifter beliggenhed, at nye 
fjeldkjeder opstaar, at jordoverfladens beskaffenhed og dens klima 
undergaar gjennemgaaende forandringer, saa er det klart, at arternes 
udbredelse er afhængig, ikke blot af nutidens forhold, men at enhver 
flora har sin udviklingshistorie, at nutiden er en følge af fortiden. 
Den moderne plantegeografi hviler derfor paa en geologisk grundvold 
og er et talende bevis for sammenhængen mellem de forskjellige 
naturvidenskaber indbyrdes. Saasnart det gjælder at forklare kjends- 
gjerningerne, er naturforskeren nødt til at søge bistand hos andre 
naturvidenskaber. 
Denne geologisk udviklingshistoriske retning gjennemsyrer ogsaa 
Drudes arbeide, hvorved det i lighed med En gl ers Entwiclcelungs- 
geschichte der Pflanzenivelt, paa en fordelagtig maade udmerker sig 
fremfor Grisebach’s forøvrigt saa fortjenstfulde bearbeidelse af jor- 
■dens flora. 
Drudes bog er inddelt i 6 afsnit. Eørst en indledning om 
plantegeografiens opgave, dens udvikling og de forskjellige retninger, 
som har gjort sig gjældende i den. I andet afsnit behandles plante- 
udbredelsens afhængighed af lyset, varmen og fugtighedsforholdene i 
de forskjellige dele af jorden, af jordoverfladens beskaffenhed, kampen 
mod andre arter, kortsagt de nuværende forholdes virkning. Tredie 
afsnit behandler planternes vandringer og de geologiske aarsager, som 
har virket til at give nutidsfloraen dens præg. Ejerde afsnit handler 
om den geografiske udbredelse af endel mere fremragende familier, 
palmer, bærtræer, lyngfamilien og andre. Femte afsnit er ofret til 
en skildring af det præg, som planterne (i en ganske anden grad 
end dyrene) paatrykker jordens saa forskjelligartede landskaber. Her 
beskrives f. eks. skovene lige fra nordens enstormede barskove til de 
tropiske urskove med deres talrige træsorter, slyngende epifytiske 
