Om stjemekataloger og specielt det astronomiske 
selskabs zonekatalog. 
I disse dage har den astronomiske verden faaet sig tilstillet 
resultaterne af det arbeide, som i løbet af de sidste 20 aar er bleven 
udført paa Kristiania observatorium, og som har bestaaet i en nøiagtig 
bestemmelse af alle stjerner til 9de størrelse mellem -f- 70° og -J- 65° 
deklination. I form af en katalog, der indeholder 3949 stjerneposi- 
tioner, er dette arbeides resultater blevne offentliggjorte og udgjør det 
en del af det store foretagende, det astronomiske selskab i Leipzig 
har sat sig i spidsen for. Naar det engang i den nærmeste fremtid 
blir færdigt, vil vi derigjennem have en fuldstændig fortegnelse over 
alle stjerner til 9de størrelse mellem -f- 80° og — 2° deklination 
med en nøiagtig angivelse af deres positioner. Da muligens enkelte 
meddelelser om dette storslagne foretagende, til hvis endelige udførelse 
en hel del observatorier, saavel i den gamle som i den nye verden 7 
har bidraget med al sin arbeidskraft, vil interessere dette tidsskrifts 
læsere, skal jeg her i al kortlied give en fremstilling af dets historie. 
Men for tilfulde at kunne forstaa nytten af et 'saadant arbeide, vil det 
kanske være bedst først at se lidt paa, hvorledes kjendskabet til 
stjernehimlen har udviklet sig ned gjennem tiderne. 
I. 
For at faa et overskueligt billede af stj ernehimlen har man fra 
den graa oldtid inddelt den i grupper, de saakaldte stjernebilleder, hvis 
navne er komne til os gjennem grækerne og araberne. Hvem der 
først forenede de stjerner, der ligger i nærheden af solens bane paa 
himmelhvælvingen, til 12 stjernebilleder, har man endnu ikke, trods 
ihærdig efterforsken, faaet udgrundet. Om prioriteten tilkommer da 
