68 
stjernebilleder. Til de ovenfor nævnte 15 paa den sydlige himmel 
udenfor dyrekredsen beliggende stjernebilleder blev der føiet 13 nye. 
Af Bayer, der i 1603 ndgav sin i en længere aarrække paalideligstn 
afbildning af kimlen betitlet „Uranometria“, blev antallet af dem 
nordlige himmels stjernebilleder forøget med 4 og af den flittige him- 
meliagttager Hevel med 7, saaat man omkring midten af det 17de 
aarhundrede havde ialt 72 stjernebilleder. I Bayers fortegnelse finder 
vi for første gang den nu bfugelige betegnelse af stjernerne inden et 
bestemt stjernebillede, hvorved hans afbildning vandt end mere i 
anskueligbed. Idet han gik fra de klareste gradvis nedover til de. 
svagere stjerner, betegnede han dem med græske bogstaver, og hvor 
det ikke forslog, tog han det latinske alfabet til hjælp. Konsekvent, 
har Bayer ikke gjennemført dette princip, hvilket har givet anledning; 
til, at man senere i tiden temmelig ukritisk har dannet falske slutninger 
om, at enkelte stjerner, f. eks. alpha — Draconis skulde være foranderlig 
i lysstyrke, hvorfor Argelander i 1842 saa sig nødsaget til at optræde 
mod en slig benyttelse af Bayers stjernekart. Som et kuriosum kan 
det kanske ikke være af veien at nævne, at en samtidig af Bayer ved 
navn Schiller i høi grad ærgrede sig over de hedenske stjernebilleder 
og forbandt sig med ham for at faa indført en kristelig nomenklatur 
for stjernehimlen. Istedeiifor dyrekredsens 12 tegn skulde man have 
de 12 apostle; Perseus blev omdøbt til Paulus, Herkules flk navnet, 
de hellige 3 konger, Cassiopeia blev kaldet Maria Magdalena, Kusken 
maatte vige pladsen for den hellige Hieronymus, engelen Gabriel blev 
anvist Pegasus’ stjernebillede, Orion blev erstattet af den hellige 
Josef, den store hund af kong David, skibet Argo af Noahs ark o. s. v.. 
uden at man derved holdt sig nøiagtig til de gamle billeders udstræk- 
ning. Schillers forslag vandt ikke almindelig bifald ligesaalidt som 7 
hans projekt at omdøbe den tids 7 vandrestjerner: solen til Kristus r 
inaanen til Maria, Saturn til Adam, Jupiter til Moses, Mars til Josva, 
Venus til Johannes den døber og Merkur til Elias. De gamle navne 
blev beholdte og almindelig benyttede, og saavidt vides, har der ikke 
senere været noget alvorligt forslag fremme, gaaende ud paa at om¬ 
bytte de kjendte betegnelser med nye. 
I forrige aarhundrede blev kjendskabet til den sydlige himmel 
end mere forøget ved Lacailles ophold paa Cap og det katalogarbeide, 
han udførte der. Han forøgede stjernebilledernes tal med 12, saaat. 
man nu har ialt omtrent 84 stjernebilleder over den hele himmel. 
