71 
som „Histoire Céléste u end har ydet, har den dog ikke udtømt denne 
gren af astronomien. Tvertimod er det høist nødvendigt, at Lalandes 
ohservationer blir gjentagne, dels for at komme efter stjernernes egen- 
bevægelse, dels for at opdage tryk- og skrivfeil, som desværre altfor 
let indsniger sig i arbeider af denne art, og ønskeligt skulde det ogsaa 
være, at det kom til at omfatte endnu lyssvagere stjerner, saaat vi 
kunde faa en fuldstændig fortegnelse over alle stjerner til 9de stør¬ 
relse. Kunde denne plan, hvis udførelse vil koste store an str engels er- 
og kræve megen udholdenhed, blive udført i denne udstrækning, saa 
vilde man aldrig mangle fordelagtige sammenligningsstjerner ved ob- 
servationer af planeter og kometer. Mangen ny planet vil derved blive 
trukket frem af sin skjulte tilværelse, og man vil have saameget let¬ 
tere for at komme efter, om der sker noget nyt paa stjernehimlen, om 
der optræder nye stjerner.“ Naar Bessel i denne sin plan, som ham 
kom frem med i 1822, foreslog, at man skulde gaa til stjerner af 
9de størrelse, var som ovenfor berørt grunden nærmest den, at mange 
strøg af himlen ellers vilde blive meget fattige paa kjendte stjerner. 
Bessel havde fuldt ud blikket aabent for, at et saa kolossalt arbeide, 
hvis det kunde udføres af et enkelt observatorium, vilde fuldstændig 
lægge beslag paa alle dets arbeidskræfter og strække sig ud over 
et betydeligt antal aar. For dog at gjøre en begyndelse var Bessel 
allerede den 19de august 1821 med Beichenbachs meridiancirkel paa 
Konigsberger observatoriet gaaet igang med at bestemme positioner 
af alle stjerner til 9de størrelse mellem -i- 15° og -j- 15° deklinatiom. 
I sit arbeide blev han i førstningen understøttet af Argelander, der 
aflæste meridiancirklen, mens observationerne blev udførte af Bessel. 
I 1.825 var Bessel færdig med dette stykke af himlen, som efter hans 
ohservationer havde over 32 000 stjerner til 9de størrelse.. Han fore¬ 
slog da videnskabsselskabet i Berlin at sætte sig i spidsen for udgi- 
velse af stjernekarter for dette himmelstrøg, og det udsendte straks op- 
fordring til astronomerne om at deltage i dette foretagende. Det 
skulde fordeles mellem 24 deltagere, saaat hver lik sig anvist et parti 
af himlen, 30° bredt og 15° langt (fra -i- 15° til -f- 15° deklina- 
tion og 1 time rektascension). Alle de stjerner, som forekommer i 
Bessels zone skulde først indtegnes, dernæst skulde man indtegne alle 
de stjerner, som man kunde se med en kometsøger af 78 mm. aab- 
ning og 10 ganges forstørrelse og efter øiemaal bedømme deres afstand 
fra de besselske stjerner. Opfordringen fik almindelig tilslutning, og; 
