77 
rede vænnet sig til at tage salicylsyrens konserverende egenskaber 
med i beregningen og vilde ikke saadan nden videre give slip paa- 
fordelene ved den nye methode, som gjorde det muligt for ham at 
gjøre holdbare saadanne produkter, som enten med vilje var slet og 
billigt fremstillede, eller som ved et uheld var mislykkede. Under 
disse omstændigheder var det kanske ikke at vente, at fabrikanterne 
Ufrivillig skulde opgive anvendelsen af salicylsyre, og man maatte se til 
at faa misbrugene forhindre de ved lovens hjælp. I forskjellige lande 
blev derfor „salicylspørgsmaalet“ gjenstand for opmerksomhed og blev 
taget under behandling af de kompetente myndigheder. Navnlig i 
Paris tog man sig varmt af sagen, og af forskjellige fagmænd paa det 
medicinske omraade blev der anstillet undersøgelser over stoffets virk- 
somhed og indsendt beretning om resultaterne til sundhedsraadet. Paa 
grundlag af disse beretninger besluttede raadet at indsende til mini¬ 
steriet følgende resolutioner: 
1. -Salicylsyren er et skadeligt stof, hvis salg maa reguleres 
ved de samme bestemmelser, der gjælder for salg af andre farlige 
substanser. 
2. Stoffet virker ikke konserverende paa nærings- og nydelses- 
midler med mindre det anvendes i saa store mængder, at der er fare 
for, at det kan virke skadeligt paa legemet. 
3. Ethvert fast eller flydende næringsmiddel, der indeholder sali¬ 
cylsyre eller produkter, som er afledede deraf, bør ansees som forfal¬ 
sket, og dets salg forbydes. 
Paa grund af denne indstilling blev ved resolution af 7 de februar 
1884 salicylsyrens anvendelse som tilsætning til nærings- eller nydel- 
sesmidler forbudt i Prankrige, og dette forbud blev opretholdt tiltrods 
for talrige protester og processer. 
Den tyske lov vedkommende samme emne, er rettet mod salicyl- I 
syrens anvendelse i vinfabrikationen og skriver sig fra mai 1879. 
I 1885 holdtes der i Niirnberg en baiersk kongres for anvendt 
kemi, og ved denne leilighed blev det gjort til gjenstand for behand¬ 
ling, hvorvidt tilsætning af salicylsyre til øl burde være tilladt eller 
ei, og der blev fattet den beslutning, at anvendelsen bør forbydes, da 
man ingenlunde har nogen sikkerhed for, at stoffet, selv i smaa 
mængder, i længden er uskadeligt, og da dets anvendelse til øltilvirk- 
ningen godt kan undgaaes, naar man anvender omhyggelighed ved 
fabrikationen og fremfor alt iagttager den nødvendige renslighed. 
