87 
at blive menneskehedens velgjører, saa truende fiender, at han fandt 
sig beføiet til at trække sig tilbage til La Rochetta, et slags befæstet 
slot, som han endnu bebor, og hvor han til yderligere sikkerhed kan 
indelukke sig i et taarn, som man kun over en vindebro af jern faar 
adgang til. Og selv der føler han sig kun tryg „med en solid 
Ferrara-klinge ved siden af sengen og en revolver paa natbordet“, 
som en engelsk redaktør, der beundrer ham sterkt, beretter! 
Tro ds alt opgav imidlertid ikke Mattei sit arbeide paa at blive 
menneskehedens velgjører — og han opgav heller ikke hemmelighol¬ 
delsen af sin medicin, skjønt jo intet bedre end offentliggjørelse vilde 
ført til upartisk prøvelse af midlet og slaa al modstand ned, hvis det 
da var andet end humbug. Tvertimod begyndte greven at handle 
med „elektriciteten u idet han slog sig sammen med en nevø, til hvem 
han testamenterede sin hemmelighed, og som han gjorde til „fabrik¬ 
kens “ forretningsfører. Denne stilling benyttede arvingen til saa grun- 
digt at bedrage sin onkel, at dennes jordeiendomme maatte under 
auktionsh ammer en og kun La Rochetta med nød og neppe blev reddet. 
Saa blev ødelanden forstødt og en anden og paalideligere slegtning 
optaget som kompagnon i hans sted. „Og takket være hans forret- 
ningsdygtighed har greven det bedste haab om, trods sine 82 aar, 
atter at se sig i besiddelse af alle sine fædrene eiendomme, u siger 
den beundrende engelske redaktør. 
Se det er grev Matteis og hans middels høist romantiske historie. 
Iscenesætningen synes lidt naiv i vore dage, men baade hunden, det 
mystiske fluidum, det befæstede taarn med vindebro og ferrara-klinge, 
samt den forstødte arving er virkningsfulde effekter, der, efter resul¬ 
tatet at dømme, ikke synes at have forfeilet sin virkning. I sin auto- 
grafsamling har greven breve fra høitstaaende personer med rekvisitio- 
ner paa midlet; general Ignatieff har ladet sig kurere af ham, hans 
kongelige høihed Ludvig af Bayern har „une foi immuable dans ces 
remédes", den østerrigske keiser og hans dronning har bevidnet dets 
virksomhed o. s. v. 
Disse og mange andre ukyndige folks „iagttagelser“ paa et om- 
raade, hvor sikre resultater er vanskeligere at opnaa end paa noget 
andet, beviser selvfølgelig intet, og ligesaalidet bevisende er et par 
„ sikre u tilfælde af helbredelse af kræft, der under henvisning til en 
ukjendt engelsk læges navn anføres fra England. Læger er jo des- 
