88 
værre ogsaa undertiden charlataner, naar der er penge at tjene, og 
nogen sagkyndig undersøgelse har midlet endnu ikke faaet. Imidlertid 
skal man jo paa videnskabens omraade aldrig forsværge noget; kun 
eksperimentet er afgjørende, og der er derfor intet at indvende mod 
den praktiske englænders fremgangsmaade, der vil søge istandbragt 
en grundig prøvelse under opsyn af en komite af medicinske celebri¬ 
teter, af hvilke endel allerede har tilsagt sin bistand. Der prøves jo 
paa medicinsk omraade saa meget, og der er endnu saa store huller i 
vor viden, at en prøvelse selv af et middel, hvis virkningsfuldhed 
synes utænkelig, kan have sin berettigelse, idetmindste naar det gjælder 
en sygdom som kræft, ligeoverfor hvilken lægen staar magtesløs. 
Hvor urimeligt det end synes, at den „tlydende elektricitet u og 
de knappenaalshoved store piller nogensinde skal erhverve sig mere 
ret til en plads i farmacopoeen end professor Jagers „Haarduftpiller“, 
der gjorde furore blandt uvidende lægmænd for nogle aar tilbage, saa 
kan intet forkastes uprøvet. 
Men efter hvad der hidtil foreligger er der rigtignok al mulig 
grund til at forudsige, at de ,,elektro-homøopathiske u midler ikke, som 
Matt ei mener, vil aabne en ny æra i medicinens historie. 
Isaafald har de imidlertid værdigt krav paa en hædersfuld plads 
i humbugens og den menneskelige lettroenheds naturhistorie — og 
det kunde undtagelsesvis ogsaa give den ret til at omtales her. 
J. R 
Kjæmpeteleskoper. 1 ) 
Da Galilei første gang i aaret 1609 rettede en meget liden kikert 
imod himmelen, faldt den tanke ham rimeligvis ikke ind, at inden 
tre aarhundreder astronomerne vilde have til sin raadighed lignende 
optiske instrumenter af en længde paa henved 20 meter. De kjæmpe¬ 
teleskoper, som i vore dage benyttes forat udforske kimmellegemerne, 
fortjener vel en omtale, thi de er vidnesbyrd om videnskabens anstren¬ 
gelser i sin søgen efter sandheden. 
x ) Efter Jacques Leotard og Gr. Flammarion i La science iUustree. 
