93 
er gjorte ubøielige, idet man gaar ud fra den latinske genitivform og 
bortkaster endelsen; f. eks. blir det latinske tempus (nom.), temporis 
(gen.) til tempor, judex (nom.), judicis (gen.) til judic o. s. v. 
Flertal dannes ved til ordet i enkelttal at føre s eller es. Verberne, 
som altid volder vanskeligheder, bøies efter meget enkle regler. Man 
gaar ud fra det latinske infinitiv; f. eks. at elske heder paa latin 
amare. Deraf dannes ordet amar, og tiderne angives da saaledes: 
jeg elsker = amar, jeg elskede amaba, jeg vil elske vol amar, jeg 
vilde elske vell amar. Passiv dannes ved foran tilsvarende tid i aktiv 
at sætte ordet star = at være. Forresten er verbet ubøieligt. 
I ét punkt er der uenighed mellom Henderson og Fosa, idet Hen- 
derson ikke vil bave mere end én indeklinabel artikel, mens Fosa 
foretrækker en bestemt og en ubestemt artikel. 
Som man ser, er det nye sprog meget enkelt og maa med lethed 
kunne læres af enbver. Man har jo næsten ingen grammatik at erindre, 
det gjælder kun gloseforraad. Men alligevel er det vel mere end 
tvilsomt, om det nye sprog har nogen fremtid for sig. Det gaar vel 
samme vei som Volapiik og hvad de heder alle de andre lavede med- 
delelsesmidler, der savner støtte i den levende tale. Imidlertid er det 
et ganske interessant forsøg til løsning af et vigtigt spørgsmaal, og 
derfor har vi villet omtale det her. — t. 
Forløbere for nye opfindelser. Af og til kunde man være 
fristet til at give det gamle ord sin tilslutning, at der intet nyt er 
under solen. Til hver ny theori som fremkommer kan man lede frem 
antydninger hos gamle forfattere —- oftest rigtignok temmelig vage 
og temmelig misvisende — og til enhver ny opfindelse kan man oftest 
finde forbilleder, som ligner den, om ikke i andet saa ialfald i sin 
hensigt, men som aldrig har udviklet sig til noget. 
En tysker har nu fundet frem en gammel bog af Joachim 
Becher, en yderst mangesidig mand, der i slutningen af det 17de 
aarhundrede førte et yderst begivenhedsrigt liv og bl. a. skrev en bog 
med titelen. „Nårrische Weisheit und weise Narr heit “, i hvilken han 
beretter dels om tilsyneladende meningsløse ideer og opfindelser, som 
i praksis har vist sig brugelige, dels om høist fornuftigt udseende 
„concepter“, som har vist sig ugj ennemførlige i det virkelige liv. 
I bogens første del „Naragtig visdom“ finder man beretning om 
