99 
system, der ellers er det vigtigste led i vor §eldbygning, og hvortil 
de store sandstenstrøg (sparagmiten) hører omkring Østerdalen. 
De ældgamle istidsmerker blev fundne sidstleden sommer paa 
nordsiden af Varangerfjordens inderste del. Omstaaende tegning viser 
hvorledes fjeldene der ser ud. 
Den næste tegning (fig. 2) forestiller en enkelt klippe. Den øverste 
del af fjeldet her er et konglomerat; det vil sige, det er sammensat af 
en mængde stene, som er sammenkittede af en sand- og lerholdig 
grundmasse. Efter hele sit ndseende er det en moræne eller bræ- 
haug af den art, som isbræerne nuomstunder har foran sig eller 
Fig. 2. Morænekonglomerat over sandsten med isskuret overflade. 
nnder sig. Den nederste del af khppen er en fast og haard sand¬ 
sten; paa overfladen af denne ser man tegnet linjer; dette er indgra- 
vede furer, skuringsstriber, som er satte af en fremglidende isbræ. 
Efterfølgende figur (3) viser i halv naturlig størrelse stykker, der er 
slaaede løs fra denne skurede flade. Forholdene maa være disse. 
Sandet under konglomeratet har været hærdnet til en fast masse, 
sandsten. Over denne er der gledet frem isbræer, der har skuret 
underlaget og efterladt den overliggende morænemasse. 
Af konglomeratmasser, lignende det i den afbildede klippe, er fjel¬ 
dene i den omhandlede egn for en væsentlig del opbyggede. Naar 
7 * 
