108 
krampe; de fandt da i disse tilfælde, at bacillerne blev opædt af 
fagocyter eller af de hvide blodlegemer og derved hindredes i at for¬ 
mere sig og producere gift. Men indsprøitede de stivkrampebaciller 
sammen med en anden mikrobe, micrococcus prodigiosus, saa fik 
dyrene stivkrampe. Og de fandt da, at fagocyterne først tog fat paa 
micrococcus prodigiosus, saa stivkrampebacillerne, før turen kom til 
dem at blive opædt, fik tid til at formere sig og producere gift. 
Disse forsøg synes at vise, at vi ikke maa søge grunden til 
immunitet alene i et enkelt forhold, men at den under forskjellige 
omstændigheder kan foraarsages paa forskjellig maade. 
Det vil ogsaa indsees, at vi hermed endnu ikke har nogen for- 
staaelse af den immunitet, som visse mennesker synes at besidde over¬ 
for visse sygdomme. Denne kan muligvis blot være tilsyneladende og 
kanske bero derpaa, at smittestoffene ikke faar indgang hos dem, af 
hvad vi kalder tilfældige aarsager, mens de dog vilde blive syge, 
hvis de virkelig blev smittet. 
Naar saaledes mange mennesker, der liar rigelig anledning til at 
smittes af tuberkelbaciller, dog ikke bliver tuberkuløse, saa kan dette 
have sin grund i, at bacillerne ikke kan trænge ind hos dem som 
følge af deres anatomiske bygning; men dette er ikke det samme 
som, at de er immune. Dette kan ganske godt illustreres ved de 
saakaldte ligtuberkler; dette er smaa knuder i huden, som mange 
læger har faat ved obduktion af tuberkuløse lig; man tinder tuber¬ 
kelbaciller i dem, men de fremkalder aldrig en almindelig tuberkulose. 
Dette synes at have sin grund deri, at bacillerne i den faste, tætte 
hud ikke kan udbrede sig; hvis derimod bacillerne var komne ind 
i underhudsvævet, som er meget løsere, da er der al sandsynlighed 
for, at hine læger vilde have faat tuberkulose. Man har nemlig noget 
tilsvarende hos kaniner. Kaniner er et for tuberkulose modtageligt 
dyr, og man har endnu ikke fundet den kanin, som ikke kan skaffes 
tuberkulose, naar bacillerne inokuleres paa den rette maade; men der¬ 
for kan det dog hænde, at en inokulation ikke frembringer det tilsig- 
tede resultat, naar den nemlig er saaledes udført, at bacillerne ikke 
kommer ind i saftstrømmen. Da nu mennesket ogsaa som bekjendt 
er modtageligt for tuberkulose, saa er der i analogi hermed ingen 
grund til at antage, at enkelte individer af menneskeslegten virkelig 
skulde være uimodtagelige for sygdommen, hvis bacillerne virkelig kom¬ 
mer ind i kroppene. Den tilsyneladende immunitet vil afhænge af, at 
