112 
10de størrelse, blev det bestemt, at man af disse sidste skulde med- 
tage de, der tidligere var bleven observeret af Lalande, Bessel og 
Argelander. Desuden skulde man til kontrol for arbeidets enhed ud- 
strække zonen 5' til 10' udover den fastsatte grænse, hvorved et 5' 
til 10' bredt zonestykke blev observeret paa 2 observatorier. Saaledes 
ligger det stykke, Kristiania havde overtaget, mellem 70° 10' og 64 ^ 
50', Helsingfors mellem 65° 10' og 54° 50' o. s. v. 
2 gange, én gang i hver stilling af meridiancirklen, skulde hver 
stjerne observeres, og skulde de reduceres til samme tid, 1875.. 
Viste der sig mellem de to observationer en større uoverensstemmelse, 
end der var tilladt, saa skulde en tredje observation afgjøre, om der 
her forelaa en feil eller om uoverensstemmelsen kunde hidrøre fra, at 
stjernen havde en egenbevægelse. Den gjennemsnitlige forskjel skulde 
for rektascensionen ikke overstige 0 s .l (i Ækvator) og for deklinationen 
sis ikke 1".2. Observationerne skulde ikke være absolute, men rela¬ 
tive, idet der blev udvalgt 539 stjerner, der laa jevnt fordelte over 
hele hilnlen og skulde tjene som fundamentalstjerner. En større del 
af disse var tidligere bleven omhyggelig bestemt i Pulkova, men skulde 
observeres paany. Da det vilde tage en del tid, inden disse obser¬ 
vationer og de dertil hørende vidtløftige beregninger var færdige, blev 
der af Auwers udarbeidet en foreløbig fundamentalkatalog, hvori han 
foruden Pulkovaobservationerne benyttede de, man havde fra Green¬ 
wich og Cambridge U. S., for deklinationens vedkommende ogsaa fra 
Leiden og Leipzig. Den definitive fundamentalkatalog blev udgivet af' 
Auwers i 1879. 
Ved at lægge disse fundamentalstjerner til grund bestemte man 
som sagt relativt koordinaterne af de i zonen forekommende stjerner,, 
zonestjerner, paa følgende maade. Kikkerten blev indstillet paa en 
fundamentalstjerne, der laa meget nær paa samme parallel som den 
zone 1 ), man havde at observere. Derved gjør man cirkelens delings- 
feil mindre skadelig. Ved at afiæse cirkelen i denne stilling af kik¬ 
kerten har man, da fundamentalstjernens deklination er opgivet, de 
nødvendige data, efterat refraktionen er bragt i regning, til at bestemme 
cirkelens ækvatorpunkt, d. v. s. den aflæsning, man faar paa cirkelen, naar 
A ) I astronomien bruges ordet zone foruden i den almindelige geometriske 
betydning ogsaa om det lille stykke af himlen, som man kan gjennemgaa i løbet 
af et par timer med et instrument med nogle faa graders bevægelse lodret paa 
den daglige. 
