139 
legeme er fremmed for giften. Har derimod organismen gradvis 
vænnet sig til denne, saa fremkalder selv meget større mængder ingen- 
somhelst sygdomsfænomener, men har tvertimod en behagelig virkning 
paa legemet, selv om det vanskelig lader sig beskrive hvori denne 
bestaar. 
Hermed faar vi være færdig med den mere praktiske del af vort 
emne. Der er imidlertid et andet spørgsmaal med hensyn til nicotinen, 
som jeg skulde have lyst til at omtale med et par ord, og det er 
hvad nytte er nicotinen egentlig til? 
I gamle dage søgte man enhver tings nytte i dens forhold til 
mennesket. Enhver plante og ethvert dyr var skabt for menneskets, 
skyld: dette-var skabningens midtpunkt paa lignende maade, som man 
indbildte sig at jorden var midtpunktet i universet og den vigtigste 
af alle kloder. Efter denne theori maatte nicotinens nytte søges i den 
brug, mennesket gjorde af den plante, i hvilken den findes. Tobaks- 
planten maatte af hensyn til mennesket være bleven udstyret med det 
farlige giftstof, som vi har lært at skaffe os en nydelse af. 
Hu tilfredsstiller ikke en saadan forklaring os længere; vi ved, 
at alle de egenskaber planterne og dyrene har, de har de for sin 
egen skyld. Kan mennesket gjøre noget brug af planter eller dyr,, 
saa er det vel nok, men de er ikke tilblevne med dette hensyn for 
øie. Den eneste hensigt med deres liv er, at de skal leve og tri¬ 
ves og formere sig Alle de egenskaber, de levende væsener har, 
gaa ud paa at fremme deres trivsel og formering. 
Spørger vi saa om nicotinens nytte, saa kommer spørgsmaalet til 
at lyde, hvad nytte gjør den i tobaksplantens liv? 
Herpaa kan vi svare, at den er et vigtigt forsvarsvaaben for 
planten. Vi forestiller os gjerne planterne som værgeløse skabninger, 
hvis bestemmelse det er at spises op af dyrene. Denne opfatning 
deler ikke planterne selv, de søger at værge sig mod at blive spist 
og derved tilintetgjøres, og de værger sig ved de forskjelligste vaaben. 
Nogle har stikkende torne eller pigger, ved hvis hjælp de søger at 
holde dyrene borte fra sig. Andre er bitre og bedske og har derved 
gjort sig usmagelige for ialfald nogle af deres mange efterstræbere 
baade blandt de firføddede dyr og blandt insekterne. Atter andre, 
endelig, indeholder giftstoffer, som gjør dem uspiselige for plante- 
verdenens naturlige fiender. Til denne sidste klasse hører tobakken 
