156 
' 0 S ; da alabast slet ikke er noget videnskabeligt navn, men kun et 
teknisk, som blir brugt meget ubestemt. 
Ialmindeliglied benævnes gipsarter, der er faste, gjennemskinnelige 
■og mere eller mindre marmorlignende, med dette navn. Disse stene — 
gipsalabast kaldet — bestaar af svovlsur kalk. Farven er meget for¬ 
skjellig, om end den snehvide farve er den mest fremherskende. Hyppig 
forekommer gipsalabasten graalig, gulagtig, rødlig-livid, blaagraa, under¬ 
tiden endog gul, ofte flekket, aaret, skyet og stribet. Fra alle andre 
gipsarter adskiller den sig ved sin glans, sit brud og sin tyngde. 
Paa grund af sin store tætlied kan den antage en fortræffelig 
politur, og denne egenskab gjør den meget verdifuld for kunsten. Den 
forekommer næsten altid sammen med den kornede, bladede gips i 
hele lag og i betydelige mængder. I Tyskland findes den ved Abtenau 
og Salzburg, ved Bergen og Hohenschwangau i Bayern, ved Konigsee 
i Budolstadisclien, ved Richelsdorf i Hessen og paa andre steder; lige- 
ledes i Karpaterne, i Derbyshire i England, i Schweitz og af ual- 
mindelig godhed i Øvre-Italien, især i Toscana, samt i Ural o. s. v. 
I oldtiden fik man den især fra Ægypten, hvorfra . ogsaa navnet skal 
stamme — efter byen Alabastron. 
Foruden gipsalabasten gives der ogsaa kalkfdabast, en sterk, 
gjennemskinnelig kalkdrypsten. Den er en ganske ny, fremdeles 
daglig opstaaende huledannelse i kalkbjergene og er en gulhvid eller 
vin- og liorngul, undertiden med lysere og mørkere farver stribet, 
sterk gjennemskinnelig, grovkornet masse, som besidder alle kalkens 
væsentligste egenskaber og dels forekommer i stalaktit, dels i stalagmit, 
f. eks. i Antiparoshulen ved Castleton, i Baumannshulen, Declienhulen 
o. s. v. Man skiller mellem ensfarvet, flekket og stribet kalkalabast 
og skatter den tillige paa grund af dens eiendommelige farveglans. 
Smukkest viser denne alabast sig som drypsten i San Filippobadene i 
Toscana, hvor man lader det næsten koghede kildevand løbe over hul- 
afstøbninger af billedverker, som i en tid af 1—4 maaneder udfyldes 
med snehvid alabast, der, naar den tages ud af formen, fremstiller det 
nøiagtige relief af billedverket og antager den herhgste politur. Paa 
denne enkle maade blir hvert aar en stor mængde af de skjønneste 
antike reliefs forfærdigede. 
Plvad nu alabastens bearbeidelse angaar, saa er behandlingen — paa 
grund af dens meget større blødhed — langt lettere end ved marmoret, 
men, fordi den er mindre tæt, antager den vanskeligere politur. Man 
