157 
polerer den med en grødlignende masse af kridt, sæbe og melk og 
tilslnt med flanell; derved erholder den en gulagtig farve, som med 
tiden blir mørkere. Billedhuggerarbeider af gipsalabast springer itu 
ved sterk hede og angribes af vand, saa de egner sig altsaa ikke til 
opstilling i det frie. 
Kun den haardere alabast kan anvendes til billedhuggerarbeider; 
af den bløde, ganske hvide forfærdiger man daaser, vaser, lamper, 
søiler til taffeluhre og lignende ting. Alabastens anvendelse til dreiede 
arbeider var allerede kjendt i oldtiden. Nu findes der store fabriker,. 
f. eks. i Elorentz, Livorno, Mailand, Volterra, Paris og i England, for- 
uden mindre verksteder, enkelte dreiere, der udelukkende befatter sig med 
bearbeidelsen af dette mineral. Mest pris sætter man paa den ganske 
hvide, ensartede, gjennemskinnelige alabast, som er fri for gjennem- 
sigtige flekker og striber. Den florentinske er den bedste og anvendelig 
i større stykker; andre sorter, f. eks. den salzburgske og østerrigske,. 
indeflolder sandaarer og ulige haarde steder og maa derfor deles i 
mindre stykker; atter andre sorter, f. eks. den tyrolske, er ikke 
hvid nok. 
Den bløde alabast er allerede blød, naar den brydes,'men blir 
endnu noget blødere ved at ligge. Den lader sig skjære med kniv 
og kan, med staalverktøi enten paa fri haand eller endnu hurtigere paa 
dreiebænken, gives hvilkensomhelst form. Man kan benytte det samme 
verktøi, som anvendes ved dreining af elfenben og messing. Til figurer 
og fine træk behøver man, foruden kniv og fil, ogsaa gravstik og liden 
meissel. Ved alle disse verktøisager faar man altid kun en mat, ru 
ovarflade, derfor maa alabasten først slibes og derpaa poleres. Slib- 
ningen sker enten med pimpsten, som forresten skader hvidheden, eller 
ogsaa først med skavgræs og vand og derpaa med brændt kalk, læsket 
i vand. Polituren og en atlasklignende glans faar man ved sæbevand 
og kalk, som man tils ætter med noget pulveriseret og slemmet feder- 
weiss eller kalk for at forhøie glansen. 
Alabastarbeider kan altsaa let fremstilles og er meget efterspurgte 
paa grund af sin forholdsvis billighed, men de har dog mange mangler. 
Selv den haardeste alabast lider ved hede og fugtighed. Kar til flydende 
varer kan man ikke lave af alabast, da den opløses i vand og derved 
skader sundheden, og ligeledes springer den itu ved opvarmning. Ved 
røg og ælde blir den gul og tilsidst brun og tager let flekker. Man 
kan jo nok rense den med kalk eller terpentinolje, men den forrige. 
