165 
er relativt langt forfra bagtil, sammentrykt fra siderne, altsaa smalt, 
og dertil meget høit (fig. 1). Negriterne derimod er altid meget smaa, 
har mere rund hovedform og deres hovedskalle er mere og mindre 
brachycephal o: at den er relativt kort, bred og ikke meget høi 
(fig. 2). 
Med hensyn til disse to sorte underracers u^ibredning er det af 
interesse at bemerke, at p ap uerne er udelukkende insulare — eller 
øbeboere. De danner en samling af folkestammer, der væsentlig har 
optaget Ny-Gruinea og hele det melanesiske arkipel, deriblandt ogsaa 
Fidjiøerne. Men papuetypen er ogsaa repræsenteret i de fjerneste 
strøg af det store oceans øgrupper. I vest har erobringer, udvandrin- 
ger eller slaveriet ført dem til øen Timor og Ceram, Buru og Grilolo, 
ja ligetil de østlige dele af Borneo (afstanden fra Ny-Guinea til Borneo 
er ca. 12 længdegrader under ækvator, hvilket svarer omtrent til en 
afstand som fra Kristiania til Munchen). Imod nord har de naaet 
forbi Carolinerne til Sandwiksøerne, og imod syd til Ny-Zealand, hvor 
de var før maorierne. I det hele har denne' race udbredt sig i alle 
retninger, og den har seet sine erobringers lykkelige dage. Imidlertid 
er den nu bleven delvis fortrængt eller underkuet paa forskjellige 
steder, især af malayiske og andre racer, hvormed den ogsaa er bleven 
blandet, uagtet racens store udbredningsfeldt er vedligeholdt. 
Helt anderledes forholder det sig med ne gr i ter ne. Deres ud- 
bredelsesfeldt er vistnok ligesaa udstrakt som papuernes, ja maaske 
større, men de er paa engang baade øbeboere (insulære) og fastlands- 
boere eller kontinentale. 
Desuden, enten de bor paa fastlandet eller paa nogen ø, er negrito-’ 
stammerne næsten altid isoleret fra- hverandre og fordelt ligesom hobe- 
